Справа № 194/1497/26
Номер провадження № 2/194/1399/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2026 року м.Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого судді Соколової Ю.І.,
за участю секретаря судового засідання Григор`євої А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок професійного захворювання, 
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з вказаним позовом і просить стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 172 940, 00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що тривалий час працював на підприємствах, правонаступником яких на даний час є Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем під землею. Стаж роботи у шкідливих, підземних умовах праці складає більше 19 років.
26.04.2019 року позивач був звільнений з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю стану здоров?я виконуваній роботі.
За час роботи на підприємствах відповідача позивач захворів професійними захворюваннями. 
17.03.2020 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи строком до 01.04.2021 року, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА №058123 від 17.03.2020 року.
22.03.2021 року ОСОБА_1 повторно встановлено 60% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи строком до 01.04.2024 року, що підтверджується довідками МСЕК серії 12 ААА №060963 та серії 12 ААВ №124028 від 22.03.2021 року.
06.03.2024 року позивачу повторно встановлено 60% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи безстроково, що підтверджується довідками МСЕК серії 12 ААА №130617 та серії 12 ААГ №548988 від 06.03.2024 року.  Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.02.2020 року, затвердженого т.в.о. начальника головного управління Держпраці у Дніпропетровській області хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти гірником очисного забою дільниці з видобутку вугілля №1, виконував комплекс робіт з видобування вугілля згідно з технологічним процесом (пересування конвеєра, встановлення механізованого кріплення вслід за пересуванням комбайна, монтаж, демонтаж та ремонт скребкового конвеєра, зачистка лави вручну від гірничої маси, кріплення сполучень лави з штреками тощо). Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, механізований комплекс, скребковий конвеєр, стрічковий конвеєр, скребковий перевантажувач тощо), підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (зачистка гірничої маси вручну, піднесення матеріалів та обладнання тощо). Також внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування. 
Причиною виникнення професійного захворювання є: вміст пилу з вмістом SiО2 кристалічного 15,0% в повітрі робочої зони в 39,1 раз перевищує ГДК (фактичне значення 78,2 мг/м3, при допустимій концентрації - 2,0 мг/м3). Еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий на 10 дБА (фактичне значення 90 дБА, при допустимому - 80 дБА). Еквівалентний скорегований рівень локаційної вібрації перевищує допустимий на 5 дБА (фактичне значення 117 дБ, при допустимому 112 дБ). Відносна вологість повітря вище допустимих параметрів на 13% (фактичне значення 88%, при допустимому - 75%). Маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 43,85 кг, при нормі до 30 кг; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками 153300 кг/с, при допустимій до 70000 кг/с; перебування у вимушеній позі 63,9% часу зміни, при допустимих до 10% часу зміни. 
Все це призвело до хронічного обструктивного захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другою стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легеневої недостатності другого ступеня. Радикулопатії попереко-крижової L4-S1, шийної С5-С7 з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями, з больовим синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня). Нейросенсорної приглухуватості першого ступеня (з легким зниження слуху).
Позивач зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, був змушений пройти курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя, він змушений роками проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані.
Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 10.02.2020 року також встановлено, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок фізичного перенавантаження, пилу, несприятливого мікроклімату.
Крім того, професійне захворювання виникло за обставин тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм позивача та недосконалості технологічних процесів.
При первинному, а в подальшому при вторинним оглядам МСЕК ОСОБА_1 встановлено 60% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи безстроково у зв`язку із отриманими професійними захворюваннями та зазначено потребу у медикаментозному на санаторно-курортному лікуванні.
ОСОБА_1 вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 172 940,00 грн.
Ухвалою суду від 28.07.2026 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Представником відповідача Єлістратовим Р.В. надано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначає наступне. На вимогу статті 153 КЗпП України, статті 13 Закону України «Про охорону праці», відповідач забезпечив позивача усіма необхідними засобами індивідуального захисту та спеціальним одягом, створив безпечні і нешкідливі умови праці, наскільки це є обґрунтовано практично можливим. Відповідачем вимоги нормативно-правових актів з охорони праці не порушувалися. В матеріалах справи відсутні докази про настання будь-яких аварій на підприємстві та/або доказів порушення норм законодавства з охорони праці, відсутні будь-які акти перевірок відповідних контролюючих органів про допущення порушень з боку відповідача. Позивач вказує, що змушений був пройти курс лікування, проте в якому закладі та коли проходив такий курс не зазначає. Відсутні в матеріалах справи також і будь-які направлення лікарів на лікування, рецептів для отримання ліків тощо. Позивач зазначає, що позбавлений нормальних життєвих зв`язків та прикладає додаткових зусиль для організації свого життя, проте позивач не конкретизує в чому це виражено. Доказів того, що через стан здоров`я та встановлення третьої групи інвалідності позивачу протипоказана будь-яка робота навіть в полегшених умовах, і відповідно, суду не надано. Отже, з наданих позивачем доказів можна зробити висновок, що його обмеження полягають лише в протипоказанні до шкідливих та важких умов праці. В іншому позивач має можливість бути повноцінним членом суспільства та забезпечується соціальними пільгами на достатньому рівні. Також позивач,обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, зазначає у позові, що з моменту отримання хронічного захворювання він постійно відчуває фізичні страждання та біль, які обґрунтовані важкістю самопочуття і особливостями лікування. При цьому на підтвердження зазначених тверджень в порядку ст. 81 ЦПК України позивач не надав жодного доказу. Позивачем не надано обґрунтування/розрахунку щодо розміру моральної шкоди та залишаються невідомими мотиви та обґрунтування суду щодо розміру стягнутої за оскаржуваним рішенням суду суми та інші обставини. 
Крім того, представник відповідача у відзиві просив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.
Однак, обґрунтування щодо недоцільності розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження представником відповідача не надано.
Як передбачено частинами 4,5 статті 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, тобто справа виникає з трудових відносин і може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження згідно з пунктом 2 частини 1 статті 274 ЦПК України.
Справа про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, не належить до справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження і перелік яких наведений у частині 4 статті 274 ЦПК України. Сума моральної шкоди, заявлена позивачем до стягнення (ціна позову) не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з матеріалів справи та матеріалами справи підтверджено, що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у період з 24.11.1995 року по 05.06.1996 року, з 10.06.1996 року по 04.08.1998 року, з 25.09.1998 року по 01.08.2000 року та з 17.04.2001 року по 26.04.2019 року (а.с. 11-13).
26.04.2019 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю стану здоров?я виконуваній роботі (а.с.13).
Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.02.2020 року, затвердженого т.в.о. начальника головного управління Держпраці у Дніпропетровській області хронічне професійне захворювання виникло у Павлюкова О.О. за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти гірником очисного забою дільниці з видобутку вугілля №1, виконував комплекс робіт з видобування вугілля згідно з технологічним процесом (пересування конвеєра, встановлення механізованого кріплення вслід за пересуванням комбайна, монтаж, демонтаж та ремонт скребкового конвеєра, зачистка лави вручну від гірничої маси, кріплення сполучень лави з штреками тощо). Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, механізований комплекс, скребковий конвеєр, стрічковий конвеєр, скребковий перевантажувач тощо), підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (зачистка гірничої маси вручну, піднесення матеріалів та обладнання тощо). Також внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування. Причинами виникнення професійного захворювання є: вміст пилу з вмістом SiО2 кристалічного 15,0% в повітрі робочої зони в 39,1 раз перевищує ГДК (фактичне значення 78,2 мг/м3, при допустимій концентрації - 2,0 мг/м3). Еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий на 10 дБА (фактичне значення 90 дБА, при допустимому - 80 дБА). Еквівалентний скорегований рівень локаційної вібрації перевищує допустимий на 5 дБА (фактичне значення 117 дБ, при допустимому 112 дБ). Відносна вологість повітря вище допустимих параметрів на 13% (фактичне значення 88%, при допустимому - 75%). Маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 43,85 кг, при нормі до 30 кг; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками 153300 кг/с, при допустимій до 70000 кг/с; перебування у вимушеній позі 63,9% часу зміни, при допустимих до 10% часу зміни. 
Цим же актом позивачу встановлені діагнози: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другою стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легеневе недостатність другого ступеня. Радикулопатія попереко-крижова L4-S1, шийної С5-С7 з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями, з больовим синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня). Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниження слуху) (а.с. 14-15).
При первинному огляді МСЕК 17.03.2020 року ОСОБА_1 встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких: 40% - радикулопатія з деформуючими артрозами; 15% - хронічне обструктивне захворювання легень; 5% - приглухуватість та визнано інвалідом третьої групи строком до 01.04.2021 року у зв`язку із отриманими професійними захворюваннями та зазначено потребу у медикаментозному лікуванні (довідка МСЕК серії 12 ААА №058123 від 17.03.2020 року) (а.с.16).
При повторному огляді МСЕК 22.03.2021 року позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких: 40% - радикулопатія з деформуючими артрозами; 15% - хронічне обструктивне захворювання легень; 5% - приглухуватість та визнано інвалідом третьої групи строком до 01.04.2024 року у зв`язку із отриманими професійними захворюваннями та зазначено потребу у медикаментозному лікуванні (довідки МСЕК серії 12 ААА №060963 та серії 12 ААВ №124028 від 22.03.2021 року) (а.с.17-18).
При повторному огляді МСЕК 06.03.2024 року ОСОБА_1 встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких: 40% - радикулопатія з деформуючими артрозами; 15% - хронічне обструктивне захворювання легень; 5% - приглухуватість та визнано інвалідом третьої групи безстроково у зв`язку із отриманими професійними захворюваннями та зазначено потребу у медикаментозному лікуванні (довідки МСЕК серії 12 ААА №130617 та серії 12 ААГ №548988 від 06.03.2024 року) (а.с.19-20). 
На підтвердження звернення за медичною допомогою внаслідок отриманих професійних захворювань позивачем надано виписки із медичної картки амбулаторного хвороби, які свідчать про перебування ОСОБА_1 на лікуванні (а.с.21-32).
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Статтею 153 КЗпП України, передбачено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Пунктами 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 (1-рп/2004) визначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 210/3177/17.
Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.
Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.
Суд не може погодитись із запереченнями відповідача, який вважає не доведеним факт спричинення моральної шкоди саме з вини відповідача, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.
Інші доводи представника відповідача суд вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.
Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню позивачу завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 120 000 грн., в іншій частині відмовити.
Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24) Суд зазначив, що правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі. У статті 265 ЦПК України немає імперативної вказівки на необхідність додаткової деталізації у рішенні суду грошової компенсації моральної шкоди із розміром сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.
З урахуванням викладеного необґрунтованим буде вирішення судом у даній цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми «без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів».
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
За п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою (один відсоток розміру задоволених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок професійного захворювання– задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь держави судовий збір у розмірі 1200 грн. (одна тисяча двісті гривень) на р/р UA908999980313111256000026001 в Казначействі України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37993783, отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу: судовий збір.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 01 вересня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», ЄДРПОУ 00178353, місцезнаходження: вул. Соборна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400;
Представник відповідача: Єлістратов Роман Вячеславович, РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: вул. Соборна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400.

Суддя       Ю.І. Соколова