Справа № 577/2478/26 
Провадження № 2/577/1494/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

13 липня 2026 року      м. Конотоп  
Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Гетьмана В.В.,
при секретарі Лиховоз Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Конотопа цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просить провести поділ в натурі житлового буд. АДРЕСА_1 . Визнати за нею право власності на приміщення житлового будинку та господарські будівлі у прибудові “а5”: коридор 1-2 площею 02 кв.м., кухня 1-3 площею 10,1 кв.м.; у житловому будинку “А1-1”: житлова кімната 1-4 площею 14,2 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 12 кв.м., житлова кімната 1-6 площею 18,3 кв.м., передньої 1-7 площею 8,4 кв.м.; господарчо-побутові будівлі: ганок “Гн1”, погріб “Пг1”, сарай “В1”, вбиральня “Г1”, душ “Ж1”, сарай “К1”, альтанка “Л1”, огорожа “№1” загальною площею 65 кв.м., житловою 44,5 кв.м. Припинити право спільної часткової власності на належні їй 71/200 частки у житловому будинку Вимоги обгрунтовує тим, що є власником 71/200 ч. буд. АДРЕСА_1 , інші 129/200 ч. садиби належить відповідачу. Не має ожливості вирішити самостійно деякі питання пов`язані з користуванням та розпорядженням житлом, оскільки необхідна згода співвласника. Постійна відсутність відповідача позбавляє можливості своєчасно вирішувати питання пов`язані з організацією побуту, користуванням і розпорядженням майном, що і змусило звернутися з позовом до суду.
Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України).
Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними (частина перша статті 367 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України співвласник має право на надання йому в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Статтями 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.
За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.
Відповідно до статей 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.
Системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Згідно із правозастосовними орієнтирами викладеними у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.
В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.
Судом встановлено, що буд. АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності, зокрема 71/200 ч. – позивачу, 129/200 ч. – відповідачу (а.с. 5-8, 14). За технічними показниками 71/200 ч. об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с. 9-13).
Між сторонами склалися складні відносини і спільне користування зазначеною нерухомістю є неможливим, вони не змогли досягти згоди в позасудовому порядку про спосіб виділення частки в натурі із спірного майна.
Дані обставини фактично не оспорюються.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК).
Відповідно до статті 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. ст. ст.3, 5, 7, 9-13, 81, 89, 141, 137, 263-265, 273, 280, 282, 354-355 ЦПК України,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Провести поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення житлового будинку та господарські будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: у прибудові “а5”: коридор 1-2 площею 02 кв.м., кухня 1-3 площею 10,1 кв.м.; у житловому будинку “А1-1”: житлова кімната 1-4 площею 14,2 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 12 кв.м., житлова кімната 1-6 площею 18,3 кв.м., передньої 1-7 площею 8,4 кв.м.; господарчо-побутові будівлі: ганок “Гн1”, погріб “Пг1”, сарай “В1”, вбиральня “Г1”, душ “Ж1”, сарай “К1”, альтанка “Л1”, огорожа “№1” загальною площею 65 кв.м., житловою 44,5 кв.м. 
Припинити ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 71/200 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .   

Суддя Гетьман В.  В.