ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Справа №160/10504/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – 

ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якій просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 у пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 09.03.2026 №046350017219 протиправними та скасувати рішенні про відмову у призначенні пенсії від 09.03.2026 №046350017219;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1993 по 27.06.1997, період проходження строкової військової служби з 01.07.1997 по 23.10.1998 та періоди роботи з 01.01.2013 по 01.10.2018, з 01.07.2021 по 07.08.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.03.2026 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким прийнято спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Рішення мотивоване відсутністю необхідного пільгового стажу. З підставами відмови в призначенні пенсії позивач не згодний та вважає рішення про відмову у призначенні пенсії таким, що підлягає скасуванню судом як протиправне. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою. 
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 02.03.2026 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою №1794 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, про що винесено рішення №045550032475 від 05.11.2025 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Страховий стаж заявника становить 32 роки 03 місяці 19 днів. Підсумок по стажу з урахуванням кратності - 51 рік 03 місяці 23 дні. Пільговий стаж роботи згідно постанови №202 (25) становить 15 років 10 місяців 16 днів: пільговий стаж за Списком 1 становить 19 років 05 місяців 18 днів. Відповідачем при опрацюванні заяви до пільгового стажу не нараховано період роботи згідно довідки №847 від 09.10.2025 з 01.01.2022 по 07.08.2025, оскільки довідка не відповідає Додатку №5 до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1992. Щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу роботи повідомлено, що до пільгового стажу можливо зарахувати період навчання в училищах та школах системи трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, гірничо-промислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання і т. д.), тобто, навчання робітничим професіям. ОСОБА_1 навчався в Павлоградському машинобудівному технікумі, що не дає права на зарахування до пільгового стажу роботи. Інші періоди зараховано згідно наданих документів як до страхового, так і до пільгового стажу. З огляду на викладене, наголошує на тому, що права позивача не порушував та діяв у відповідності до вимог чинного в Україні законодавства. 
До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, заперечив, позовні вимоги підтримав та просив суд позовну заяву задовольнити. 
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.03.2026 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №046350017219 від 09.03.2026.
Означене рішення мотивоване наступним:
«Вік заявника 48 років. 
Законодавче обґрунтування права: Необхідний пільговий стаж визначений ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії,- за списком робіт і професій, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівників провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень),- за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. 
Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається період роботи; первинні документи за час виконання роботи на підставі яких видана зазначена довідка. Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності повинні бути підписані посадовими особами підприємства (керівником, бухгалтером та начальником відділу кадрів) і засвідчені печаткою. 
Результати розгляду заяви та додаткових документів поданих до заяви було встановлено: 
За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. 
До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно довідки №847 від 09.10.2025 із 01.01.2022 по 07.08.2025, оскільки довідка не відповідає додатку №5. 
Страховий стаж заявника становить 32 роки 03 місяці 19 днів. Підсумок по стажу з урахуванням кратності – 51 рік 03 місяці 23 дні. Пільговий стаж роботи згідно постанови №202 (25) становить 15 років 10 місяців 16 днів; пільговий стаж за Списком 1 становить 19 років 05 місяців 18 днів. 
Заявник працює. 
Враховуючи вищевикладені обставини прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи».
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою про перегляд заяви про призначення пенсії. 
Листом від 19.03.2026 №0700-0301-8/17346 «Щодо рішення про відмову в призначенні пенсії» повідомлено, що при опрацюванні заяви до пільгового стажу не нараховано період роботи згідно довідки №847 від 09.10.2025 з 01.01.2022 по 07.08.2025, оскільки довідка не відповідає Додатку №5 до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1992. Інші періоди зараховано згідно наданих документів як до страхового, так і до пільгового стажу. До пільгового стажу можливо зарахувати період навчання в училищах та школах системи трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, гірничо-промислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання і т. д.), тобто, навчання робітничим професіям. Позивач навчався в Павлоградському машинобудівному технікумі, що не дає права на зарахування до пільгового стажу роботи. Враховуючи вищевикладене, рішення про відмову прийнято правомірно. Додатково повідомлено, що в разі наявності додаткових документів для призначення пенсії, то згідно з пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення/перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Постанова №22-1 від 25.11.2005) заява на призначення, перерахунок, поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України, через вебпортал Пенсійного фонду України або засобами Порталу Дія.
Не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до норм Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Згідно Порядку №637 у випадку відсутності відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, необхідно надати уточнюючу пільгову довідку підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постановах від 31.05.2022 у справі №227/2654/17, від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 12.12.2019 у справі №423/405/17 та від 26.03.2020 у справі № 264/2643/17.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Згідно з п. 58-62 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19), щодо проведення атестації робочого місця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1. На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.
При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Отже, непроведення, несвоєчасне або неналежне проведення атестації робочого місця не може позбавити позивача права на соціальний захист, передбачений ст. 46 Конституції України.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
На час роботи позивача діяли Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, що діяла до 16.01.2003, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, що діяв до 24.06.2016, та Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, які містять розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень», у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років», до посад, віднесених до працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, відносяться усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Відповідно до статей 40 та 41 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-XII (у редакції, що діяла на період навчання позивача) професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, перепідготовку, підвищення їх професійної кваліфікації. Професійно-технічна освіта громадян здійснюється на базі повної загальної середньої освіти або базової загальної середньої освіти з наданням можливості здобувати повну загальну середню освіту. Окрім інших, професійно-технічними закладами освіти є інші типи закладів, що надають робітничу професію. 
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закон України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
Аналогічна за змістом вимога, міститься і в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців. 
Згідно зі ст. 3 Закон України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти. 
Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно - технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. 
Статтею 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно технічне навчання. 
Отже, вказаною нормою передбачено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання. Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що професійно-технічний заклад вирізняється не стільки типом закладу (училище, технікум, університет тощо), а і видом навчання та здобуття професійних навичок у відповідному закладі. 
Аналогічний висновок щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу викладений в постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 367/945/17. 
Верховним Судом у Постанові від 18.06.2020 у справі № 676/3013/17 зазначено, що «Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що період навчання позивача у ВНЗ входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги». 
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Відповідно до диплому серії НОМЕР_1 та додатку до нього, запису № 5 трудової книжки від 20.11.1998 року, позивач з 01.09.1993 по 27.06.1997 навчався в Павлоградському машинобудівному технікумі за спеціальністю «Експлуатація і ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв» та здобув кваліфікацію «гірничий технік-електромеханік». 
Згідно ст. 48 КЗпП України та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Відповідно до трудової книжки від 20.11.1998 та пільгової довідки від 12.08.2024 №1050, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу», під час навчання в Павлоградському машинобудівному технікумі позивач працював та проходив практику на Шахті «Благодатна» ДП «Павлоградвугілля»: з 31.05.1996 по 28.06.1996 як учень гірничого підземного з повним робочим днем в шахті на період виробничої практики; з 17.01.1997 по 15.05.1997 як учень електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті на період виробничої практики. 
Згідно абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_2 позивач проходив строкову військову службу образу після навчання з 01.07.1997 по 23.10.1998. 
Відповідно до запису №7 трудової книжки від 20.11.1998, починаючи з 19.11.1998 позивач працевлаштувався до ДП ДХК «Павлоградвугілля» ДВАТ «Шахта «Благодатна» на посаду «підземний гірничий» з повним робочим днем в шахті, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. 
На час роботи Позивача діяли Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, відповідно до Розділу І «Гірничі роботи» п. 1 п. п. 1.1а на пільгових умовах за Списком № 1 мають право «усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах». 
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років», до посад, віднесених до працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, відносяться усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю). 
Отже, під час періоду навчання позивач проходив виробничу практику за професією, що дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується записами у трудовій книжці Позивача та поданими довідками, та після завершення навчання в Павлоградському машинобудівному технікумі 27.06.1997 позивача призивано на строкову військову службу з 01.07.1997 по 23.10.1998 та після звільнення з військової служби (в межах трьох місяців після завершення навчання та військової служби) працював за професією, яка дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 19.11.1998 «підземний гірничий» з повним робочим днем в шахті. 
Враховуючи вищевикладене, період навчання в Павлоградському машинобудівному технікумі з 01.09.1993 по 27.06.1997, період проходження строкової військової служби з 01.07.1997 по 23.10.1998 підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу роботи для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». 
Аналогічну позицію підтримано Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 15.08.2024 у справі № 280/9346/23, від 06.08.2024 у справі № 340/6737/24, від 12.06.2024 у справі № 280/9975/23, від 07.05.2024 у справі № 160/30833/23, від 02.04.2024 у справі № 160/20558/24, від 08.02.2024 у справі № 160/19194/23, від 11.01.2024 у справі № 160/17617/23, від 11.12.2024 у справі № 160/13630/24.
Щодо зарахування періодів роботи з 01.01.2013 по 01.10.2018, з 01.07.2021 по 07.08.2025 до пільгового стажу роботи для призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.
Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
До пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (шифр стажу - Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п р.1, п.а-в.) не зараховано періоди роботи з 01.01.2013 по 01.10.2018, з 01.07.2021 по 07.08.2025. 
Пільговий стаж роботи з 01.01.2013 по 01.10.2018, з 01.07.2021 по 07.08.2025 на посаді «начальник дільниці», «головний енергетик», «головний механік» зайнятий на підземних роботах підтверджується довідками про спуски в шахту від 17.10.2025 № 14/6-2379, від 09.08.2024 № 14/6-2046, видані ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», від 15.08.2024 № 500, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське», від 17.10.2025 № 871, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Тернівське», пільговими довідками від 15.08.2024 № 499, видану ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», від 12.08.2024 № 1051, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу», довідкою про стаж від 15.08.2024 № 501, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське», довідкою про стаж від 12.08.2024 № 1052, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу», довідкою про стаж від 09.10.2025 № 847, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Тернівське», довідкою про стаж від 09.08.2024 № 14/6-2047/2024, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», трудовою книжкою від 20.11.1998 та вкладишем до нього серії НОМЕР_3 . 
Відповідно до наказу міністерства Праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. 
Відповідно до довідки про стаж від 09.10.2025 №847, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Тернівське» та довідки про стаж від 09.08.2024 №14/6-2047/2024, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», позивач працював повний робочий день. 
Крім того, відповідно до «Довідник кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 08.10.2010 №22-2 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (втратив чинність 03.12.2013), наказу Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №454 (втратив чинність 14.04.2014), наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (втратив чинність 28.12.2020), наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2020 №814, код підстави виплати заробітної плати за оспорюванні періоди роботи з 2013 року по 2021 року: 
«ЗПЗ014А4» - Інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах , - за списком робіт і професій, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України, при наявності стажу на підземних роботах (сторінки 8-9 довідки форми ок-5 “Індивідуальні відомості про застраховану особу”). 
«ЗПЗ014А1» - Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років (сторінки 8-9 довідки форми ок-5 “Індивідуальні відомості про застраховану особу”). 
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
Отже, відповідач, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача пільгового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємства, на якому працює особа, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
Аналогічну позицію виклав Верховний Суд в постанові від 22.08.2024 року у справі №160/18173/23.
Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування спірних періодів до спеціального та пільгового стажу роботи позивача.
У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Конституційний принцип верховенства права знайшов своє закріплення та був деталізований у статтях 2, 6 та 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), які передбачають, що однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є верховенство права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права; суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ).
Слід зазначити, що стаття 6 КАС України, на відміну від статті 11 Господарського процесуального кодексу України та статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, унормовуючи обов`язок суду при вирішенні справи керуватися принципом верховенства права, окремо акцентує увагу на визначенні суті цього принципу: «людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави».
У пунктах 11 та 75 Висновку № 11 (2008) Консультативної Ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» зазначено про те, що до числа зовнішніх показників, від яких залежить якість судового рішення, відноситься якість законів, прийнятих законодавчими органами (зокрема, досконалість написання проєктів законів або чіткість у змісті законів, а також відсутність порушень процесуальних правил).
Як зазначено у спеціальному Дослідженні Європейської Комісії «За демократію через право» (Венеційська Комісія; Venice Commission) під назвою «Мірило правовладдя» («Rule of law checklist», розроблене і затверджене на 106-й пленарній сесії 11– 12 березня 2016 року), поняття «право» (law) охоплює не лише конституції, міжнародне право, статутне право та підзаконні акти, а й також – де доречно – суддєстворене право (judge-made law), як-то норми загального права, всі з яких є зобов`язальної природи. Будь-який припис права має бути доступним і передбачуваним (рішення ЄСПЛ у справах «Achour v. France», заява № 67335/01, п. 42; «Kononov v. Latvia» [ВП], заява № 36376/04, п. 185).
Крім того, Венеційська Комісія виходить з того, що перешкоди для дієвого виконання приписів актів права можуть виникати не лише внаслідок незаконної чи недбалої дії з боку органів влади, але й через те, що якість законодавства унеможливлює таке виконання. Тому надзвичайно важливим є те, щоб ще до ухвалення приписів актів права було здійснено їх оцінювання на предмет можливості їх практичного виконання, а також щоб мала місце перевірка вже після їх ухвалення на предмет того, чи їх може бути застосовано або ж чи їх застосовано в дієвий спосіб. Це означає, що коли йдеться про правовладдя, то має здійснюватися оцінювання законодавства ex ante та ex post. Ідея правовладдя передбачає систему чітких та передбачуваних приписів права, відповідно до яких кожному належить право на ставлення до нього з боку всіх суб`єктів ухвалення рішень на основі гідності, рівності й розумності та відповідно до приписів права.
Зокрема у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 442/456/17 (провадження № 11-860апп18) Велика Палата Верховного Суду, здійснюючи відступ від позиції Верховного Суду України, вказала на те, що цей Суд при ухваленні постанови від 25 травня 2016 року у справі № 419/794/15-а віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України, водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, а звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
У постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15-а (провадження № 11-611апп18) Велика Палата Верховного Суду, обґрунтовуючи необхідність відступу від позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2013 року у справі № 21-241а13, також врахувала правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50-56), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 (провадження № 11-555заі18), із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення відповідача як протиправного та зарахування спірних періодів до спеціального та пільгового стажу позивача. 
Разом із тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій протиправними, оскільки права позивача порушено саме рішенням відповідача, яке визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
З огляду на викладе, враховуючи необхідність зарахування до спеціального та пільгового стажу позивача спірних періодів, розрахунку стажу останнього, керуючись наявністю дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України з питань призначення пенсії, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем понесені документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн, відтак, сума судового збору 532,48 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 9, 72-90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії №046350017219 від 09.03.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1993 по 27.06.1997, період проходження строкової військової служби з 01.07.1997 по 23.10.1998 та періоди роботи з 01.01.2013 по 01.10.2018, з 01.07.2021 по 07.08.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.03.2026 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька