Справа № 308/5935/25

Р І Ш Е Н Н Я 
 І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Іванова А.П.,
при секретарі Боті О.І., 
за участі заявниці ОСОБА_1 ,
представника заявниці ОСОБА_2 ,
представника Міністерства оборони України Ткачука В. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа Середнянська селищна рада,      ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
встановив:
28.05.2025 ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, з померлим ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з квітня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
21.11.2025 представник заявниці уточнив заявлені вимоги та просив суд встановити факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_4 з квітня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що з 2008 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який в липні 2023 року був мобілізований до лав ЗС України та ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув під час захисту Батьківщини. В період спільного проживання у неї та ОСОБА_4 народилося двоє спільних дітей, а саме ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яких вони спільно виховували. Стверджує, що впродовж спільного проживання і по день смерті ОСОБА_4 вони проживали разом однією сім`єю, виховували спільних дітей, спільно займалися побутом, спільно вирішували питання життєзабезпечення сім`ї, витрачаючи кошти на спільні цілі, мали спільний бюджет, спільно проводили дозвілля, святкували дні народження та інші події. З часу проживання у сім`ї вона виконувала обов`язки дружини, а ОСОБА_4 , виконував обов`язки чоловіка та батька. ОСОБА_4 турбувався про неї, забезпечував її та дітей матеріально. Зазначає, що вона разом з ОСОБА_4 з відповідальністю ставилися до виховання та навчання дочки і сина, в однаковій мірі цікавилися проблемами своїх дітей. Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу наддасть їй змогу реалізувати соціально економічні права, зокрема пов`язані із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , а також надання статусу члена сім`ї загиблого захисника. Крім того, встановлення вказаного факту необхідне їй для вжиття заходів щодо подальшої реалізації права на отримання грошової компенсації (допомоги) у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 .
В судовому засідання заявниця свої вимоги підтримала та пояснила, що познайомилась із ОСОБА_4 , деякий час зустрічалась з ним, а вже з 2008 вони стали проживати однією сім`єю. Шлюб не реєстрували, так як перешкоджанням цього було поширення на території України з 2019 року, «Тяжкого гострого респіраторного синдрома Коронавірус», а надалі Збройна агресія Р.Ф. проти України. Від спільного проживання з ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 . Після мобілізації ОСОБА_4 вони хотіли офіційно укласти шлюб, подавали відповідну заяву, однак із-за загибелі ОСОБА_4 не встигли цього зробити. 
Представник заявниці в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив задовольнити. 
Представник Міністерства оборони України заперечував проти задоволення вимог заявниці з тих підстав, що в судовому засіданні не доведений належними і допустимими доказами факт спільного проживання заявниці із загиблим ОСОБА_4 .
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Так, на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу заявниці та ОСОБА_4 надана переписка між ними як подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 та її батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 та його батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .
Згідно інформації про реєстрацію із домової книги видно, що ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . 
Із відповіді Середнянської селищної ради №01-49/78 від 15.01.2025 видно, що на день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та разом із ним були зареєстровані: ОСОБА_1 співмешканка, діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 син, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 донька, вказано що ОСОБА_8 утримував зазначених неповнолітніх дітей. 
Згідно довідки Середнянської селищної ради №2407 від 26.09.2023 ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 , похований 25.09.2023 на території Середнянської селищної ради.
Із листа ВЧ НОМЕР_4 вивчення та урахування особистих бесід ОСОБА_4 видно, що ОСОБА_4 вказує своєю дружиною ОСОБА_1 та дітей сина ОСОБА_5 доньку ОСОБА_5 .
Відповідно до сповіщення сім`ї №16956 від 18.09.2023 саме ОСОБА_1 , як дружину, сповіщено про те, що її чоловік ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 14:30 в районі н.п. Новомайорске Донецької області внаслідок ворожого артилерійського обстрілу і отримав поранення несумісні з життям.
Згідно рішення Виконавчого комітету Середнянської селищної ради №79 від 28.09.2023 ОСОБА_1 надано матеріальну допомогу в зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 . 
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 6251 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі н.п. Новомайорське Донецької області. 
Відповідно до довідки Середнянського ліцею №02-05/175 від 10.06.2025 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 дійсно навчається в 9-Б класі. Батько, ОСОБА_4 брав активну участь у вихованні дітей, відвідував батьківські збори. 
Відповідно до довідки Середнянського ліцею №02-05/176 від 10.06.2025 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 дійсно навчається в 10-Б класі. Батько, ОСОБА_4 брав активну участь у вихованні дітей, відвідував батьківські збори
Згідно довідки Середнянського ліцею №02-05/174 від 11.06.2025 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 дійсно відвідували дошкільний підрозділ Вовковецької філії Середнянського ліцею. Батько дітей брав активну участь у вихованні дітей, вчасно вносив оплату за послуги дошкільного закладу, відвідував батьківські збори. 
Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/107-26/59-БД від 29.04.2026 ОСОБА_4 , труп 6251, може бути біологічним батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 . Ймовірність походження цих ДНК-профілів від біологічних батьків та дитини становить 99,999999999892%. 
Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до ч. ч 2,4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Верховний Суд у своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17 зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. 
Необхідність встановлення розглядуваного факту викликана тим, що померлий ОСОБА_4 був військовослужбовцем, помер під час виконання службових обов`язків, а відтак члени його родини мають право на отримання грошової допомоги та пільг, передбачених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. 
Згідно зі ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ,у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках. Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
У пункті 4 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ зазначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України, де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки саме як членів сім`ї. 
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) і зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. 
Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти спільної присутності їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між особами є усталені відносини, притаманні сім`ї. 
Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61- 5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61- 11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61- 44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61- 42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (№ 61-3071св21), та інших. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 587/302/16 (провадження № 61- 18522св18) Верховний Суд указав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Згідно з частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
За правилами статей 13, 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. 
З урахуванням викладених обставин, надані стороною заявниці докази достовірно підтверджують факт спільного проживання заявниці ОСОБА_1 із загиблим ОСОБА_4 з квітня 2008 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час спільного поживання, як чоловіка і жінки у ОСОБА_4 та у заявниці народилась двоє спільних дітей. Заявниця та загиблий проживали за однією адресою, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, як щодо виховання дітей, так і щодо користування спільним майном. Досліджені судом докази, засвідчують реальність сімейних відносин між заявницею та загиблим. Окрім цього суд враховує, що сам ОСОБА_4 вказував у своїх анкетних даних своєю дружиною ОСОБА_1 , що сповіщення про загибель ОСОБА_4 надійшло саме ОСОБА_9 , як дружині ОСОБА_4 . Відтак заявлений заявницею факт спільного проживання з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу після квітня 2008 року до моменту загибелі ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження під час розгляду заяви, а отже така підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 273, 293-294, 315, 319, 351-356 ЦПК України, суд
ухвалив:
Встановити факт того, що  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_4  ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрацію шлюбу в період часу з квітня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду А.П. Іванов