154/2578/26 
3/154/964/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Володимир

Суддя Володимирського міського суду Волинської області Лященко О.В., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Івана Гусарука про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , особи з інвалідністю 2 –ї групи, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№697490, складеного 19.06.2026 року начальником СВГ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Грицюком А.В. вбачається, що 19 червня 2026 року о 19 год 48 хв в с.Микитичі по вул.. Молодіжна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненому не визнав, суду пояснив, що має інвалідність з дитинства, захворювання опорно-рухового апарату і йому важко пересуватись. 19 червня 2026 року він приїхав до своєї матері, яка проживає в АДРЕСА_2 . Біля 19 год 40 хв його автомобіль поблизу будинку де проживає його матір, був зупинений працівниками поліції, які почали з ним конфлікт, то за ремені безпеки, то за те що він випив пива з рибою. Він пояснив що має інвалідність з дитинства, захворювання опорно-рухового апарату і йому важко пересуватись, і алкоголю не вживав, тому на емоціях на застереження працівників поліції що у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно нього буде складено протокол сказав щоб вони писали що завгодно і дали йому спокій. При цьому ні акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, ні направлення на огляд водія в медичному закладі не виносилось і від їх підписання він не відмовлявся. Їх походження в матеріалах справи йому не відоме. 
Крім невизнавальних пояснень ОСОБА_1 в суді, в матеріалах справи суду надано докази його винуватості у вчиненому, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія в медичному закладі, оптичний диск з відеозаписом. 
Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно з вимогами ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, зупинившись на вимогу поліцейського, відразу між ОСОБА_1 та інспектором поліції виник тривалий словесний конфлікт, в ході якого інспектор запропонував водію пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння, оскільки від нього було чути запах пива з рибою, на що ОСОБА_1 заперечив проти цього, в ході конфлікту останній пояснив що має інвалідність з дитинства, захворювання опорно-рухового апарату і йому важко пересуватись, і алкоголю не вживав, і дійсно на застереження працівників поліції що у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно нього буде складено протокол, ОСОБА_1 сказав щоб вони писали що завгодно і дали йому спокій. При цьому ні акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, ні направлення на огляд водія в медичному закладі не виносилось і від їх підписання він не відмовлявся. Після цього відносно водія було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд виходить з наступного.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, регламентовані Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду, регламентовані Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103.
Суд, аналізуючи встановлені обставини, вважає, що працівники поліції вирішили питання про притягнення водія до відповідальності на підставі однієї репліки водія в ході словесного конфлікту з порушенням вимог вищевказаних нормативних актів, без складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, без направлення на огляд водія в медичному закладі, що встановлено з відеозапису та показань ОСОБА_1 , тим самим порушивши вимоги п.5-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103та п.п.2-3, 8-10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21- 519а14.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як. наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, належним і допустимим доказом в розумінні ч. 1 ст.251 КУпАП.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Отже, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ст.247, ст. 284, ч.1 ст.130 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя: Олександр ЛЯЩЕНКО