ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1806/25  Номер провадження 22-ц/814/1720/26	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л., 

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2025 року по справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2025 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в подальшому до участі в справі було залучено співвідповідача ОСОБА_1 як співвласника майна, в якому після збільшення позовних вимог, просило стягнути солідарно заборгованість за період з 01.12.2021 по 01.02.2025 в сумі 7051,18 грн., індекс інфляції – 696,54 грн., 3% річних -168,67 грн. та судовий збір – 3028 грн.
Вимоги обґрунтовані тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з опалення місць загального користування в багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 , власниками квартири АДРЕСА_2 в якому є відповідачі. 
Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна).
Взаємовідносини між сторонами врегульовано індивідуальними договорами про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і опубліковані на сайті підприємства.
В порушення умов договору відповідачі як власники не сплачували кошти за надані послуги в зв`язку з чим і виникла заборгованість, яку підприємство просить стягнути з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 01.12.2021 по 01.02.2025 з кожного в розмірі по 3958,20 грн., з яких заборгованість в розмірі 3525,59 грн., індекс інфляції 348,27 грн., 3 % річних в сумі 84,34 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" понесені судові витрати в розмірі 3028 грн.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та доведеність факту існування заборгованості, яку стягнув з урахуванням відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду.
Вказує на відсутність укладеного між сторонами договору, який став би підставою для виникнення зобов`язань між сторонами, відсутність належного розрахунку заборгованості та підтвердження фактичного надання послуг.
Звертає увагу на бездіяльність управителя будинку КП «ЖЕО-2», що призвело до некоректних нарахувань та необґрунтованого покладення витрат на відповідачів.
Вважає правомірним лише нарахування за функціонування теплової мережі в межах строку позовної давності, а нарахування за опалення місць загального користування має бути покладено на управителя КП «ЖЕО-2» та позивача.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачі є співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_3 , яка обладнана засобами індивідуального опалення та мають відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 в ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».
Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.12.2021 по 01.02.2025 в зазначеному будинку надавав послуги з централізованого опалення місць загального користування. 
Несплата співвласниками квартири АДРЕСА_2 зазначених послуг впродовж 2021-2025 років призвела до виникнення заборгованості в розмірі 7051,18 грн., яку підприємство і просило стягнути з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку про наявність договірних відносин між сторонами, надання послуг позивачем з централізованого опалення місць загального користування та доведеність останнім розміру існуючої заборгованості, обрахованої відповідно до положень ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЦК України та іншими спеціальними нормативними актами.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Частиною першою ст.10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
За змістом п.5,п.6 ч.1 ст.1, ч.2ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, до входять: приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Відповідно до положень ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (ст.10), Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року (пункт 14, 24), загальний обсяг спожитої у будівлі (будинку) теплової енергії розподіляється між усіма співвласниками будинку (будівлі), незалежно від наявності індивідуальних систем опалення.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року затверджена Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Відповідно до пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Пункт 28 Правил є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_4 , яка обладнана індивідуальною системою опалення.
Згідно долученого до позовної заяви індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 року договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення.. Вказаний договір набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства. Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).
Відповідно до Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем; фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Оскільки після опублікування ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на офіційному сайті відповідачі не прийняли рішення про вибір іншої моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного законодавством та фактично як мешканці багатоквартирного будинку отримували послугу з централізованого опалення місць загального користування , то між сторонами має місце укладення індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
Таким чином доводи апеляційної скарги щодо відсутності укладеного між сторонами договору спростовуються вищевикладеними обставинами, оскільки в даному випадку має місце фактичне акцептування відповідачами умов Типового індивідуального договору, шляхом отримання таких послуг. 
Безпідставними також вважає колегія суддів і посилання апелянта на відсутність належного розрахунку заборгованості та недоведеність фактичного надання послуг, оскільки в наданому підприємством розрахунку заборгованості містяться вихідні дані, а саме опалювальна площа житла відповідачів, кількість теплової енергії та інші технічні показники необхідні для розрахунку вартості послуг, передбачених Методикою, що припадає на квартиру відповідача.
При цьому в своїй відповіді ще в 2024 році на звернення мешканців під`їзду №6 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , яка була долучена до заперечень до відзиву на позовну заяву, підприємство наводило формули нарахування саме по квартирі АДРЕСА_2 для прикладу за теплову енергію на загальнобудинкові потреби та теплову енергію транзитних трубопроводів.
Щодо порушення строків позовної давності на думку апелянта, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції врахував особливості перебігу строків позовної давності в період дії карантину та воєнного стану, визначених п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому стягнення заборгованості за період з 2021 по 2025 рік є обґрунтованим, оскільки строки позовної давності в зазначений період не обраховувались. 
Доводи апелянта в частині бездіяльності управителя будинку КП «ЖЕО-2», що призвело до некоректних нарахувань, відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідачі не було позбавлений можливості заявити клопотання про залучення управителя в якості третьої особи з метою з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи. Жодних доказів щодо звернення відповідачів до управителя будинку з запитами, скаргами, матеріали справи не містять. 
Твердження апелянта про те, що в місцях загального користування в під`їзді №6 була знижена температура, яка не відповідала встановленим показникам та є свідченням неналежного виконання обов`язків управителем - належними та допустимим доказами по справі не доведено. 
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.
Повний текст постанови суду виготовлено 09 липня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин