Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
27 серпня 2026 року № 520/13487/24 
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Тітова О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Антонян А.М.,
представника позивача - Шелушина Д.І.,
представників відповідача - Славич А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ АГРО" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкових повідомлень - рішень, -
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ АГРО" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 04.04.2024 №00173210701, від 04.04.2024 №00173230701, від 20.12.2023 №00415320701, від 20.12.2023 №00415890701, від 20.12.2023 №00415380701, від 20.12.2023 №00415730701, від 20.12.2023 №00416252411, від 20.12.2023 №00416172411.
Рішенням від 30 травня 2025 року Харківський окружний адміністративний суд частково задовольнив адміністративний позов ТОВ "ПРОФІТ АГРО". Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року №00415320701 у частині застосування до Товариства штрафних санкцій у розмірі 34 000 грн за порушення строків реєстрації податкових накладних за експортними операціями. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 4 листопада 2025 року апеляційні скарги Товариства та ГУДПС залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанцій залишив без змін.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2025 року залишити без змін.
Протоколом автоматичного розподілу Харківського окружного адміністративного суду справу передано для подальшого розгляду судді Тітов О.М.
Ухвалою суду від 18.03.2026 прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу та призначено підготовче судове засідання.
Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог. Так, щодо ППР від 04.04.2024 №00173210701 представник відповідача вказав, що перевіркою встановлено, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» списано пшеницю З класу урожаю 2011 року у кількості 17 440 кг, що не відповідає кількості та номенклатурі товарів на списання втрат в дебет рахунка 947 пшениці озимої в кількості 17.820 тон на суму 135 103,76 гривень. Крім того, ТОВ «БОРОВА-АГРО», не зверталось до Торгово-промислової палати та не отримувало Сертифікат, що видається регіональною Торгово-промисловою палатою, щодо дії форс- мажорних обставин, а керувалось лише розміщеним 28.02.2022 на сайті ТПП України загальним листом Торгово-промислової палати України щодо засвідчення дії форс-мажорних обставин непереборної сили, що підтверджено листом, отриманим ТОВ «ПРОФІТ АГРО» від ТОВ «БОРОВА-АГРО» від 07.02.2023 №07/02-2. Враховуючи вищезазначене, контролюючий орган дійшов висновку, що станом на 30.06.2023 року на бухгалтерському рахунку 281 «Товари» обліковуються залишки нереалізованої пшениці в кількості 259,2 т. на суму 1965145,52 грн витрати по доведенню пшениці в сумі 135103,76 грн. необхідно віднести на собівартість нереалізованої пшениці. Таким чином, платником у порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України безпідставно занижено фінансовий результат на суму 135 103,76 грн, у т. ч. за 2 квартал 2023 року на суму 135 103,76 грн, що призвело до заниження податку на прибуток за 2 квартал 2023 року на 24 319 гривень. Також, перевіркою задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки показників рядка 03 Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» встановлено їх заниження всього у сумі 4 810 130,0 грн, у тому числі за 2022 рік у сумі 4 810 130,0 грн. Так, відповідно до вимог п.п.39.4.6 п.39.4 ст.39 ПК України документація з трансфертного ціноутворення (сукупність документів або єдиний документ, складений у довільній формі) повинна містити інформацію за переліком. Однак, пояснення надані ТОВ «ПРОФІТ АГРО» до перевірки не містять інформацію визначену п.п.39.4.6 п.39.4 ст.39 ПК України. Тобто, сума одержаних доходів не підтверджена платником податків відповідно до процедури, встановленої ст.39 Податкового кодексу України, але без подання звіту. У зв`язку з чим контролюючим органом у ході перевірки були розраховані суми, що відповідають вимогам р.3.1.7.1 додатку РІ декларації з податку на прибуток (обсяг поставленої платником сільськогосподарської продукції CA1RA HOLDINGS LP, Шотландія у сумі 16 033 766,75 * 30% вартості реалізованих ТМЦ) та повинні були відображатись у зазначеному додатку. Отже, ТОВ «ПРОФІТ АГРО» у порушення п.п. 140.5.5-1 п. 140.5 ст. 140 ПК України не нараховано та не відображено у додатку Р1 декларації з податку на прибуток різниці в сумі 4 810 130 грн, не доведено формування ціни реалізації товару, що відповідає принципу «витягнутої руки» по взаємовідносинах з CAIRA HOLDINGS LP, Шотландія за 2022 рік. Таким чином, вищезазначені порушення призвели до заниження податку на прибуток на 890 143 грн, у т.ч. за 2022 рік на 865 824 грн, за півріччя 2023 року на 24 319 гривень. Щодо податкових повідомлень - рішень від 04.04.2024 №00173230701, від 20.12.2023 № 00415320701 представник відповідача зауважив, що відповідно до даних оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 «Товари» у 2021 році підприємством ТОВ «ПРОФІТ-АГРО» було здійснено операції з придбання заміннику жиру молочного. Після часткової реалізації жиру на підприємстві виникли залишки жиру молочного та заміннику молочного жиру станом на 31.12.2021 та станом на 31.12.2022 р. у загальній сумі 3 331 760,15 гривень. Враховуючи те, що термін придатності вищезазначеної сировини закінчився, тобто втратив свої споживчі властивості та враховуючи те, що термін придатності до споживання при дотриманні умов зберігання – 18 місяців, підприємству необхідно було списати зазначену сировину та здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на товари, що не можуть бути використані в господарській діяльності, що, однак, проведено не було. Таким чином, платником у порушення п. 198.5, ст.198 ПК України занижено суму податкового зобов`язання всього у сумі 666 352 грн, у т. ч. в лютому 2022 року у сумі 158 187 грн, жовтні 2022 року у сумі 354 415 грн, листопаді 2022 року у сумі 153 750 гривень. Також ТОВ «ПРОФІТ АГРО» здійснило реалізацію товару нижче ціни придбання, що суперечить вимогам п. 188.1 ст.188 ПК України та привело до заниження ПДВ на 82 889 грн, у т.ч. за вересень 2022 - 7 368,44 грн, за листопад 2022 - 60 427,05 грн, за грудень 2022 року - 15 093,5 гривень. Вищезазначене призвело до відсутності реєстрації платником податкових накладних по реалізації товару нижче ціни придбання на суму ПДВ 82 889 гривень. Щодо податкових повідомлень - рішень від 20.12.2023 №00416172411, №00416252411, представник відповідача вказав, що в акті від 24.11.2023 №36416/20-40-07-01-03/38385877 встановлено порушення вимог п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2 п.168.1 ст.168, п. 176.2 ст. 176 та п.161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень ПК України, а саме: під час виплати заробітної плати та прирівняного до неї доходу у періоді з 01.01.2021 по 30.06.2023. Зауважує, що скаржником допущено несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 31 849,80 грн. та військового збору у загальній сумі 4 141,75 грн. Представник відповідача наголошує, що несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб є податковим правопорушенням, за яке передбачена відповідальність. Жодних обставин, які можуть служити підставами для відстрочення сплати податку на доходи фізичних осіб або звільнення платника від нарахування штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, чинним законодавством не передбачено. Щодо податкових повідомлень - рішень від 20.12.2023 №№ 00415380701, 00415730701, представник відповідача зауважує, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» сплачено грошові зобов`язання по земельному податку, визначені у податкових деклараціях від 13.01.2022 № 9001667627, від 30.06.2023 № 9156877053, із затримкою до 30 календарних днів включно та більше 30 календарних днів, чим порушено п. 287.3 ст. 287 Кодексу. Також, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» сплачено узгоджені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені у податкових деклараціях від 12.01.2022 № 9001247928, від 15.02.2023 № 9026347672 із затримкою понад 30 календарних днів, чим порушено п.п. 266.10.1 «б» п.266.10 ст.266 Кодексу. Щодо податкового повідомлення - рішення від 20.12.2023 №00415890701, представник відповідача зауважив, що в ході перевірки встановлено, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» узгоджені податкові зобов`язання з податку на прибуток, визначені у податкових деклараціях (реєстраційні №9218053317 від 23.10.2022, №9307473064 від 12.02.2023 та №9089776245 від 25.04.2023) сплачено із затримкою до та більше 30 календарних днів. Відповідно на момент погашення в інтегрованій картці платника в автоматичному режимі розрахувався штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань згідно з п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України у розмірі 5 і 10 відсотків погашеної суми податкового боргу. Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України, ГУ ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення від 20.12.2023 №00415890701 на суму 4537,96 грн. у розмірі 5 і 10 відсотків погашеної суми податкового боргу з податку на прибуток
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій вказав на безпідставність та необґрунтованість позиції відповідача, яка викладена у відзиві на позов, а також акцентував увагу, що до спірних правовідносин, на думку представника позивача. слід застосовувати положення п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, який містив чітку вказівку на темпоральний критерій незастосування штрафних санкцій за вчиненні відповідні порушення: з 1 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину. Представник позивача вважає, що законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на застосування штрафних санкцій, у тому числі за порушення граничних термінів сплати податку на прибуток, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, земельного податку, податку з доходів фізичних осіб, військового збору у відповідний період.
Представник позивача також через функціонал "Електронний суд" подав заяву про зміну підстав позову, в якій зазначив, що на день винесення спірних податкових повідомлень-рішень (20.12.2023), тобто на день застосування штрафних санкцій, п.п. 69.2 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України не містив норми, яка припинила застосовування положень законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались п. 52-1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України. З огляду на викладене, представник позивача вважає, що відповідач не врахував положення п. 52-1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України під час нарахування штрафів позивачу за порушення, які були скоєні протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, що свідчить про невідповідність податкових повідомлень-рішень від 20.12.2023р. №00416172411, №00416252411, №00415380701, №00415730701, №00415890701 критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.
Представник відповідача 29.08.2024 через функціонал "Електроннйи суд" подала додаткові пояснення, в яких звернула увагу, що п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України. Згідно пп. 69.2 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ (в редакції Закону України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27.05.2022) у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з ПК України, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених пп. 112.8.9 п. 112.8 ст. 112 ПК України, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються (абзац сімнадцятий пп. 69.2 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України).
Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2026 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити та просив скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.
Представник відповідача просив залишити позов без задоволення.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.4 статті 77, статті 82, підпункту 69.35 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2023 рік, на підставі ГУДПС від 25 вересня 2023 року №4126-п проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «ПРОФІТ АГРО» (податковий номер 38385877) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2021 року по 30 червня 2023 року, валютного законодавства за той самий період, а також з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1 січня 2021 року по 30 червня 2023 року.
За результатами перевірки складено акт від 24 листопада 2023 року №36416/20-40-07-01-03/38385877.
Згідно з висновками, зазначеними в акті перевірки, встановлено такі порушення:
підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 140.5.5-1 пункту 140.5 статті 140 ПК України, пункту 9 П(С)БО 9 «Запаси», унаслідок чого занижено податок на прибуток на суму 890 143 грн;
пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.5, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 ПК України, унаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 827 172 грн;
пункту 201.10 статті 201 ПК України, унаслідок чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН;
пунктів 57.1, 57.3 статті 57 ПК України;
підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, підпункту 2 пункту 4 розділу IV наказу Міністерства фінансів України від 30 січня 2015 року №4;
підпунктів 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України, унаслідок чого при виплаті заробітної плати та прирівняних до неї доходів несвоєчасно перераховано ПДФО у сумі 321 849,80 грн та військовий збір у сумі 4 141,75 грн.
На підставі акта перевірки контролюючий орган прийняв такі податкові повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року:
№00415320701 про застосування штрафної санкції за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН у розмірі 54 400 грн;
№00415890701 про застосування штрафної санкції у розмірі 4 537,96 грн за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на прибуток за узгодженим податковим зобов`язанням;
№00415380701 про застосування штрафної санкції у розмірі 2 062,80 грн за несвоєчасне перерахування до бюджету земельного податку;
№00415730701 про застосування штрафної санкції у розмірі 722,68 грн за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;
№00416172411 про застосування штрафної санкції у розмірі 4 163,34 грн та нарахування пені у розмірі 140,69 грн за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб;
№00416252411 про застосування штрафної санкції у розмірі 344,12 грн та нарахування пені у розмірі 11,74 грн за несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору;
№00415470701 на суму 34 грн з акцизного податку на пальне (у тому числі штраф за несвоєчасну сплату 34 грн);
№00415280701 про застосування штрафної санкції на суму 356 057 грн;
№00415290701 про застосування штрафної санкції на суму 330 869 грн.
За результатами адміністративного оскарження вказаних ППР рішенням Державна податкова служба України від 1 квітня 2024 року скаргу Товариства задовольнила частково: скасувала податкове повідомлення-рішення №00415470701 на суму 34 грн з акцизного податку на пальне, а також податкові повідомлення-рішення №00415280701 на суму 356 057 грн і №00415290701 на суму 330 869 грн. В іншій частині скаргу залишила без задоволення.
У зв`язку з цим ГУ ДПС прийняло нові податкові повідомлення-рішення від 4 квітня 2024 року:
№00173210701 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 890 143 грн за основним платежем та на 89 014,50 грн штрафних санкцій. Підставою стало списання пшениці 3 класу врожаю 2021 року у кількості 17 440 кг, що не відповідало кількості та номенклатурі списаної пшениці озимої у кількості 17,820 т на суму 135 103,76 грн, а також невідображення різниць у сумі 4 810 130 грн та недоведення відповідності ціни принципу «витягнутої руки» за операціями з LP CAIRO HOLDINGS за 2022 рік;
№00173230701 про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на 827 172 грн за основним платежем та на 82 717 грн штрафних санкцій у зв`язку з несписанням сировини зі сплившим строком придатності, реалізацією товару нижче ціни придбання на суму заниженого податку 82 889 грн, а також включенням до податкового кредиту сум ПДВ за вересень та жовтень 2021 року, не підтверджених зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.
Щодо ППР від 04.04.2024 №00173210701: 
Перевіркою повноти декларування показників рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 встановлено його заниження на суму 135 104 грн, у т. ч. за півріччя 2023 року на суму 135104 грн внаслідок наступних порушень. . 
Як свідчать обставини справи, ТОВ «ПРОФІТ АГРО» із ТОВ «БОРОВА-АГРО» було укладено договір складського зберігання сільськогосподарської продукції №35 від 12.07.2022, згідно умов якого ТОВ «БОРОВА-АГРО» - Зберігач (Зерновий склад), здійснює зберігання продукції ТОВ «ПРОФІТ АГРО» - Поклажодавець. Відповідно до п.8.1 Договору Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх обов`язків, якщо воно виникло внаслідок форс мажорних обставин. 
Відповідно до п.8.2 Договору встановлено, що достатнім підтвердженням дії форс мажорних обставин та їх тривалість є Сертифікат, що видається регіональною Торгово- промисловою палатою або іншим відповідним органом. 
Крім того, відповідно до Додаткової угоди від 07.02.2023 до вищезазначеного договору Поклажодавець визнає втрати від зберігання продукції у розмірі 5,5% по пшениці, що викликані непереборною силою військової агресії російської федерації проти України. 
Разом з тим, під час перевірки було встановлено, що у ТОВ «ПРОФІТ АГРО» у перевіряємому періоді проведено списання пшениці озимої у кількості 17,820 тон на суму 135 103,76 гривень. 
Дана операція відображена у бухгалтерському обліку Д-т 947 «Нестачі та втрати від псування цінностей» К-т 281 «Товари». ТОВ «ПРОФІТ АГРО» до перевірки надано Акт-розрахунок № 11 від 20.02.2023 року ТОВ «БОРОВА-АГРО», згідно якого комісією у складі директора ТОВ «БОРОВА АГРО», начальника ВТЛ (зав. лабораторією) ТОВ «БОРОВА-АГРО», головного бухгалтера ТОВ «БОРОВА-АГРО» та представника власника зерна ТОВ «ПРОФІТ АГРО» проведено перевірку результатів операцій із зерном, відповідності кількісних і якісних облікових даних: втрат та кількості зерна і відходів, що підлягають поверненню, на підставі якого, списано Пшеницю 3 класу урожаю 2021 року в кількості 17440 кг, що не відповідає кількості та номенклатурі товарів, які наведені вище на списання втрат в дебет субрахунка 947 пшениці озимої в кількості 17,820 тон на суму 135103,76 грн. 
Однак, згідно вищенаведеного акту перевіркою неможливо встановити дефектність списаних зернових та в який момент проводились операції по списанню зернових. 
Зокрема, в актах відсутні показники якості зернових, які визначено виробничими технологічними лабораторіями елеваторів, вказано лише - різниця між надходженням і видатком, але не вказано причину списання; в акті зазначено лише вагу Пшениці 3 класу урожаю 2021 року у кількості 17440 кг, а в бухгалтерському обліку списання пшениці озимої в кількості 17,820 тон.
Крім того, ТОВ «БОРОВА-АГРО», не зверталось до Торгово-промислової палати та не отримувало Сертифікат, що видається регіональною Торгово-промисловою палатою, щодо дії форс- мажорних обставин, а керувалось лише розміщеним 28.02.2022 на сайті ТПП України загальним листом Торгово-промислової палати України щодо засвідчення дії форс-мажорних обставин неперобної сили, що підтверджено листом, отриманим ТОВ «ПРОФІТ АГРО» від ТОВ «БОРОВА-АГРО» від 07.02.2023 №07/02-2. 
Тобто, перевіркою встановлено, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» списано пшеницю З класу урожаю 2011 року у кількості 17 440 кг, що не відповідає кількості та номенклатурі товарів на списання втрат в дебет рахунка 947 пшениці озимої в кількості 17.820 тон на суму 135 103,76 гривень. Відповідно до п.9 Наказу Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року N 246 Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси" первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат:- суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю), за вирахуванням непрямих податків;- суми ввізного мита;- суми непрямих податків у зв`язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству/установі;- транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів).- інші витрати, які безпосередньо пов`язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства/установи на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів. 
Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України, ПКУ, Кодекс) об`єктом оподаткування з податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Враховуючи вищезазначене, контролюючий орган дійшов висновку, що станом на 30.06.2023 року на бухгалтерському рахунку 281 «Товари» обліковуються залишки нереалізованої пшениці в кількості 259,2 т. на суму 1965145,52 грн витрати по доведенню пшениці в сумі 135103,76 грн. необхідно віднести на собівартість нереалізованої пшениці.
Таким чином, платником у порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України безпідставно занижено фінансовий результат на суму 135 103,76 грн, у т. ч. за 2 квартал 2023року на суму 135 103,76 грн, що призвело до заниження податку на прибуток за 2 квартал 2023 року на 24 319 гривень. 1.2. Перевіркою задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки показників рядка 03 Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» встановлено їх заниження всього у сумі 4 810 130,0 грн, у тому числі за 2022 рік у сумі 4 810 130,0 грн. Зокрема, платником у порушення п.п. 140.5.5-1 п. 140.5 ст.140 ПК України не було нараховано та відображено по р. 3.1.7.1 додатку РІ податкової декларації з податку на прибуток за 2022 рік різниці всього у сумі 4 810 130,0 гривень. 
Так, у ході перевірки встановлено, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» укладено з контрагентом CAIRA HOLDINGS LP, Шотландія наступні контракти:- Контракт № VG-C-07102022 від 07.10.2022, згідно якого платником реалізовано кукурудзу 3 класу українського походження, врожаю 2021-2022 р. на загальну суму 53211,32 евро (1 937 397,56 грн). Заборгованість за розрахунками станом на 31.12.2022 року відсутня;- контракт № В-В-24102022 від 24.10.2022, згідно якого платником реалізовано ячмінь врожаю 2021 року навалом на загальну суму 199319,5 евро (7 460 375,06 грн). Заборгованість за розрахунками станом на 31.12.2022 року відсутня;- контракт № В-В-06122022 від 06.12.2022, згідно якого реалізовано ячмінь врожаю 2021 року навалом на загальну суму 181467,0 евро (6 635 994,13 грн). Заборгованість за розрахунками станом на 31.12.2022 року відсутня. 
Згідно п. п. 39.2.1.1. п. 39.2 ст. 39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме: в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав. 
Перелік держав (територій), які відповідають вищезазначеним критеріям, ПК України, затверджено розпорядженням Кабінету міністрів України від 16.09.2015 р. № 977- р (діє з 16.09.2015) та Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 р. № 1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України» із змінами та доповненнями (діє з 01.01.2018), Постановою КМУ «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету міністрів України від 27 грудня 2017 року №1045» від 31 січня 2018 року №108 (діє з 07.03.2018), Постановою КМУ «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету міністрів України від 27 грудня 2017 року №1045» від 11 квітня 2018 року №295 (діє з 25.04.2018).
Відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів Шотландія входить до Переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України. 
Відповідно до п. п. 39.2.1.7. п. 39.2.1 ст. 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Загальна сума взаємовідносин (реалізація кукурудзи та ячменю) з CAIRA HOLDINGS LP, Шотландія у 2022 році становить 16 033 766,75 грн, що підтверджується експортними ВМД та відповідає даним додатку 5_екс акту перевірки. Річний дохід платника податків за 2022 рік складає 138 592 100 гривень. 
Отже, вищевказана операція ТОВ «ПРОФІТ АГРО» з реалізації ТМЦ не є контрольованою і платник податків не подавав звіт щодо здійснення контрольованих операцій до органів ДПС за 2022 рік. 
Разом з цим, відповідно до пп 140.5.5-1 п. 140.5 ст. 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, визнаних контрольованими відповідно до ст. 39 цього Кодексу), реалізованих на користь:- нерезидентів зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу;- нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до пп. 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Фінансовий результат до оподаткування збільшується на всю суму вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), реалізованих на користь у нерезидентів, визначених абзацами другим та третім цього підпункту, якщо такі операції не мають ділової мети. 
Обов`язок доведення обставин, передбачених цим абзацом, покладається на контролюючий орган із застосуванням відповідних положень статті 39 цього Кодексу. 
При цьому інші коригування, передбачені цим підпунктом, не застосовуються, а сума цього коригування щодо такої операції зменшується на суму коригування, передбаченого абзацом першим цього підпункту, якщо платник податку самостійно вже застосував це коригування щодо такої операції. Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких доходів підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки” відповідно до процедури, встановленої ст. 39 цього Кодексу, але без подання звіту. 
При цьому слід зазначити, що відповідно до вимог п.п.39.4.6 п.39.4 ст.39 ПК України документація з трансфертного ціноутворення (сукупність документів або єдиний документ, складений у довільній формі) повинна містити інформацію за переліком. 
Однак, пояснення надані ТОВ «ПРОФІТ АГРО» до перевірки не містять інформацію визначену п.п.39.4.6 п.39.4 ст.39 ПК України. 
Тобто, сума одержаних доходів не підтверджена платником податків відповідно до процедури, встановленої ст.39 Податкового кодексу України, але без подання звіту. 
У зв`язку з чим контролюючим органом у ході перевірки були розраховані суми, що відповідають вимогам р.3.1.7.1 додатку РІ декларації з податку на прибуток (обсяг поставленої платником сільськогосподарської продукції CA1RA HOLDINGS LP, Шотландія у сумі 16 033 766,75 * 30% вартості реалізованих ТМЦ) та повинні були відображатись у зазначеному додатку. 
Отже, ТОВ «ПРОФІТ АГРО» у порушення п.п. 140.5.5-1 п. 140.5 ст. 140 ПК України не нараховано та не відображено у додатку Р1 декларації з податку на прибуток різниці в сумі 4 810 130 грн, не доведено формування ціни реалізації товару, що відповідає принципу «витягнутої руки» по взаємовідносинах з CAIRA HOLDINGS LP, Шотландія за 2022 рік. 
Таким чином, вищезазначені порушення призвели до заниження податку на прибуток на 890 143 грн, у т.ч. за 2022 рік на 865 824 грн, за півріччя 2023 року на 24 319 гривень.
Позивачем не надано доказів на підтвердження проведення порівняння цін на аналогічні неконтрольовані операції, які проводились ТОВ "ПРОФІТ АГРО" з іншими нерезидентами, за результатом чого було б констатовано, що ціни по спірних господарських операціях знаходяться в межах ринкового діапазону та відповідають принципу «витягнутої руки».
Відповідно, ГУ ДПС у Харківській області було позбавлено можливості перевірити та надати оцінку розрахункам платника податків по проведеним неконтрольованим операціям, здійснені між ТОВ "ПРОФІТ АГРО та його контрагентом з метою встановлення відповідності умов спірних господарських операцій принципу «витягнутої руки» за допомогою методу порівняльної неконтрольованої ціни.
Водночас, із залученої позивачем документації у вигляді витягів з Електронної Зернової біржі України за 2022 рік не вбачається за можливе зіставити умови проведення аналізованої та співставних операцій, такі як: характеристика предмету операції, функціональний аналіз, умови договорів, економічні обставини здійснення операції, бізнес-стратегії сторін, відомості про облікову політику сторін, позивачем зазначено будь-якого порівняння ринку товарів, їх обсягів, конкуренції, попиту та пропозиції, а також рівня регулювання державних процесів тощо, враховуючи, що обраний позивачем метод порівняльної неконтрольованої ціни є прямим методом та передбачає безпосереднє порівняння ціни в контрольованих операцій з цінами в зіставних неконтрольованих операціях (у разі необхідності для досягнення вищого рівня зіставності з певними коригуваннями).
Верховний Суд у постанові від 03.04.2020 у справі № 820/821/17 зазначив, що залежно від того чи є операція контрольованою або неконтрольованою, платник податків зобов`язаний або подати звіт про контрольовані операції (зі складанням документації з трансфертного ціноутворення), або в будь-якій іншій формі підтвердити відповідність цін рівню звичайних, у тому числі шляхом складання документації як єдиного документа, так і сукупності документів, але за процедурою, встановленою статтею 39 Податкового кодексу України.
Натомість позивачем всупереч приписів Податкового кодексу України та на підтвердження того, що операція не є контрольованою, а сума таких доходів відповідає цінам, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, не надано результатів дослідження результатів діяльності позивача в умовах операцій, визначених пп.140.5.5-1 ПК України, з експорту сільськогосподарської продукції та аналіз їх результатів за зіставними компаніями з використанням методу порівняльної неконтрольної ціни; не долучено до матеріалів справи розрахунків неконтрольованих операцій, здійснених між ТОВ "ПРОФІТ ГРУП" та його контрагентами з метою встановлення відповідності умов спірних господарських операцій принципу «витягнутої руки», інформації щодо рівня цін на товари CAIRA HOLDINGS LP, прайс-листа, інформації з митної статистики зовнішньої торгівлі, наказу по підприємству про проведення перевірки операцій для визначення обсягу оподатковуваного прибутку відповідного періоду за спірний період, протоколу аналізу зовнішньоекономічних операції з кожним контрагентом на відповідність критеріям визначеним для «контрольованих операцій» та цінам що відповідають принципами «витягнутої руки» в порядку передбаченому п.39.4.6 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України, зведених актів про проведення перевірки операцій для визначення обсягу оподатковуваного прибутку за кожен рік, які повинні містити дані про пов`язаних осіб платника податків, відсутня інформація фізичних осіб, які є кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) платника податків, осіб, які безпосередньо (опосередковано) володіють корпоративними правами платника податків у розмірі 25 і більше відсотків, опис структури управління платника податків, схеми його організаційної структури із зазначенням загальної кількості працюючих осіб та в розрізі окремих підрозділів платника податків станом на дату операції або на кінець звітного періоду; опис діяльності та стратегії ділової активності, що провадиться платником податків, зокрема, економічні умови діяльності, аналіз відповідних ринків товарів (робіт, послуг), на яких проводить свою діяльність платник податків, основні конкуренти; ціни спеціалізованих бірж з торгівлі окремими видами продукції; рахунки, прайси, пропозиції отримані від контрагентів, операції по яким не відносяться до «контрольованих операцій», витяги з інтернет-сайтів постачальників, операції по яким не відносяться до «контрольованих операцій»; експертні висновки торгово-промислових палат про визначення діапазону цін відповідного товару, обґрунтування вибору методу, який застосовано для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки", фінансового показника згідно з підпунктом 39.3.2.5 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 цієї статті та сторони, що досліджувалася згідно з підпунктом 39.3.2.7 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 цієї статті; обґрунтування використання під час визначення діапазону рентабельності відповідно до підпункту 39.3.2.8 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 цієї статті інформації за декілька податкових періодів (років) та розрахунок середньозваженого значення показника рентабельності; (п.10 протоколу).
Щодо посилання позивача на те, що враховуючи воєнний стан в Україні та пов`язані із ним ризики втрати та пошкодження товару, обмеження діяльності портів, яке діє і по сьогодні, тривалість проходження європейських кордонів через черги, різну ширину залізничної колії, що звужує перелік пунктів призначення або викликає необхідність перевантаження товару або «переобування» вагонів, відсутність на ринку вільних залізничних вагонів - українська сільськогосподарська продукція не тільки впала в ціні, але і попит на неї став достатньо низьким починаючи з моменту початку війни, що, відповідно, слугувало підставою для обрання позивачем ресурсу Електронної Зернової біржі України для аналізу ринку зернових (як єдиний доказ трансферного ціноутворення у даному випадку), суд першої інстанції вірно зазначив, що у зв`язку з воєнними діями підприємство повинно документально підтвердити вплив таких факторів, як ризики втрати товару, на ціну реалізації. Це може включати інформацію про страхові витрати, додаткові витрати на транспортування або необхідність зміни маршрутів, що, однак, дані про зміни на ринку, які відбулися через вторгнення рф, зокрема підвищення або зниження цін на зерно в регіоні, збільшення витрат на логістику та страхування, що, однак, не було надано позивачем як до перевірки, так і до суду.
Окрім того, позивачем не надано як документально підтверджених пояснень, чи вказані вище ризики відображалися на ціні угоди порівняно з цінами, що склалися на неконтрольованих ринках, так і доказів на підтвердження можливості застосування підприємством коригування до ціни угоди для врахування специфічних ризиків, пов`язаних з умовами воєнного часу, що допускається методологією методу порівняльної неконтрольованої ціни. При цьому, така документація має включати висновок про те, що, незважаючи на вплив ризиків, пов`язаних із вторгненням, умови контрольованої операції відповідають принципу «витягнутої руки». Підприємство повинно обґрунтувати, що ціни були скориговані відповідно до ризиків і додаткових витрат, з якими непов`язані особи також зіткнулися б у подібних умовах, оскільки застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни у випадку експорту до Шотландії в умовах війни та підвищених ризиків, таких як вторгнення рф, потребує особливої уваги щодо підтвердження відповідності умов операції принципу «витягнутої руки».
Суд доходить висновку про безпідставність доводів позивача стосовно того, що податковий орган неправомірно переклав тягар доказування на платника податків у спірних правовідносинах, оскільки саме у платника податку наявний обов`язок надати обґрунтування трансфертного ціноутворення на підставі обраного методу, в якому навести ознаки порівнянності операцій.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.08.2024 у справі № 824/762/17-а.
Таким чином, враховуючи те, що операції ТОВ «ПРОФІТ ГРУП» та CAIRA HOLDINGS LP у 2022 році не є контрольованими, однак ТОВ «ПРОФІТ ГРУП» документально не підтверджено платником податку суми отриманих доходів по операціях з нерезидентами за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 Податкового кодексу України, за наслідком чого позивач не звільнений від відповідальності, передбаченої п.140.5.4 ст.140 Податкового кодексу України щодо необхідності нарахування та відображення різниці (від`ємного значення) у розмірі 4810130,00 грн., тому висновки податкового органу про порушення суб`єктом господарювання вказаних норм права є обґрунтованими та доведеними. 
Щодо податкових повідомлень-рішень від 20.12.2023 № 00415380701 (по факту несвоєчасного перерахування до бюджету земельного податку), № 00415730701 (по факту несвоєчасного перерахування до бюджету податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), суд зазначає наступне.
Так, порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентується статтею 266 Кодексу.
Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально (п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Кодексу).
Відповідно до п.п.266.10.1 «б» п. 266.10 ст. 266 Кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.
Згідно п. 286.2 ст. 286 Кодексу платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Згідно п.287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
За положеннями п. 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до п. 124.1 ст. 124 Кодексу у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Аналіз наведеної норми ПК України свідчить, що податкове правопорушення за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання є вчиненим із моменту закінчення граничного терміну сплати такого грошового зобов`язання, передбаченого пунктом 3 статті 287 ПК України.
Відтак, у період існування спірних правовідносин ПК України передбачений обов`язок платників земельного податку забезпечити своєчасну сплату визначеного у податковій декларації податкового зобов`язання щодо плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Як зазначено в акті перевірки, ТОВ «ПРОФІТ АГРО» сплачено грошові зобов`язання по земельному податку, визначені у податкових деклараціях від 13.01.2022 № 9001667627, від 30.06.2023 № 9156877053, із затримкою до 30 календарних днів включно та більше 30 календарних днів , чим порушено п. 287.3 ст. 287 Кодексу (т. 1 а.с. 134-135).
Зокрема, по податковій декларації від 13.01.2022 № 9001667627: граничний термін платежу настав 31.01.2023, однак платником податків сплачено 06.06.2023 (кількість днів прострочки- 127); граничний термін платежу настав 01.10.2022, однак платником податків сплачено 06.06.2023 (кількість днів прострочки - 249); граничний термін платежу настав 31.08.2022, однак платником податків сплачено 06.06.2023 (кількість днів прострочки - 280); граничний термін платежу настав 01.11.2022, однак платником податків сплачено 06.06.2023 (кількість днів прострочки - 218); граничний термін платежу настав 02.08.2022, однак платником податків сплачено 06.06.2023 (кількість днів прострочки - 309); граничний термін платежу настав 01.12.2022, однак платником податків сплачено 06.06.2023 (кількість днів прострочки - 188); граничний термін платежу настав 31.12.2022, однак платником податків сплачено 06.06.2023 (кількість днів прострочки - 158).
По податковій декларації граничний термін платежу настав 03.10.2023, однак платником податків сплачено 19.10.2023 (кількість днів прострочки - 17).
Вказані обставини не заперечуються позивачем.
Також, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» сплачено узгоджені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені у податкових деклараціях від 12.01.2022 № 9001247928, від 15.02.2023 № 9026347672 із затримкою понад 30 календарних днів, чим порушено п.п. 266.10.1 «б» п.266.10 ст.266 Кодексу (т.1 а.с. 135).
Зокрема, по податковій декларації від 12.01.2022 № 9001247928 граничний термін платежу настав 31.01.2023, однак платником податків сплачено 07.06.2023 (кількість днів прострочки - 128); граничний термін платежу настав 01.11.2022, однак платником податків сплачено 06.06.2023 (кількість днів прострочки - 218); граничний термін платежу настав 31.01.2023, однак платником податків сплачено 06.06.2023 (кількість днів прострочки - 127).
По податковій декларації граничний термін платежу настав 02.05.2023, однак платником податків сплачено 07.06.2023 (кількість днів прострочки - 37).
Оскільки позивач не сплатив вчасно узгоджену суму грошового зобов`язання, то податким органом застосовано п. 124.1 ст. 124 ПК України та накладенно штраф у розмірі 5 % погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, та у розмірі 10 % погашеної суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, з огляду на що податковим органом правомірно застосовано штрафні санкції на підставі на підставі п. 124.1 ст. 124 ПК України.
Щодо податкових повідомлень-рішень від 20.12.2023 № 00416172411, 00416252411, то як вбачається зі змісту акту перевірки від 24.11.2023 №36416/20-40-07-01-03/38385877 податковим органом встановлено порушення вимог п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2 п.168.1 ст.168, п. 176.2 ст. 176 та п.161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень ПК України, а саме: під час виплати заробітної плати та прирівняного до неї доходу у періоді з 01.01.2021 по 30.06.2023 ТОВ ПРОФІТ АГРО допущено несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 31 849,80 грн. (т.1 а.с. 128-129) та військового збору у загальній сумі 4 141,75 грн. (т.1 а.с. 133-134).
У ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» маючи можливість своєчасно сплатити податок (в період вчинення порушення за договорами Овердрафту з ПАТ «Банк «ГРАНТ» встановлений ліміт для поточного рахунку товариства становив 20 000 000,00 грн, в деяких періодах на рахунках також були власні кошти товариства) таких дій не вчинило, письмових пояснень щодо встановлених порушень посадовими особами не надано.
Підпунктом 14.1.180 п. 14.1. ст. 14 ПК України, визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171 ПК України).
Статтею 168 ПК України встановлений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету і, зокрема, пунктом 168.1 цієї статті визначено порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.
Так, згідно з пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Кодексу.
Відповідно до пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України (у редакції, що діяла з 01.01.2022) податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35 1 цього Кодексу.
Згідно з пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Пунктом 16 1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень ПК України, із змінами та доповненнями, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір (далі - збір).
Підпунктом 1.2 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу.
Відповідно до п.п. 1.4 п. 16 1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою (1,5 відсотків), визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 ПК України (п.п. 1.5 п. 16 і підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень ПК України).
Відповідно до п.п. 125-1.1, 125-1.2 ст. 125-1 ПК України, ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Згідно п. 119.1 ст. 119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Таким чином, оскільки в акті перевірки встановлено порушення ТОВ ПРОФІТ ГРУП вимог п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2 п.168.1 ст.168, п. 176.2 ст. 176 та п.161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень ПК України, а саме: під час виплати заробітної плати та прирівняного до неї доходу у періоді з 01.01.2021 по 30.06.2023 ТОВ ПРОФІТ АГРО допущено несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 31 849,80 грн. (т.1 а.с. 128-129) та військового збору у загальній сумі 4 141,75 грн. (т.1 а.с. 133-134), а позивачем не надано до суду доказів на спростування вказаних порушень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для скасування податкових повідомлень - рішень від 20.12.2023 № 00416172411, 00416252411.
При цьому, посилання позивача на лист АТ ОТП Банк від 03.05.2024 (як єдину підставу для скасування вказаних податкових повідомлень- рішень від 20.12.2023 № 00416172411, 00416252411), в якому вказано на обставини блокування рахунку овердрафту підприємства у період з 01.01.2023 по 31.01.2023 є безпідставними, оскільки, по-перше, вказаний лист адресовано невідомому адресату (містить помітку лише за місцем вимоги) (т. 6 а.с. 63).
По-друге, доводи позивача на п.п. 69.14 та п. 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України є необґрунтованими, оскільки вказані норми права не регулюють обставини нарахування та сплати саме податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Відтак, підсумовуючи вищезазначене, судом у спірних правовідносинах не виявлено підстав для спростування висновків податкового органу про порушення платником податків вимог чинного законодавства.
Щодо податкового повідомлення - рішення від 04.04.2024 №00173230701, то підставою для формування вказаного рішення суб`єкта владних повноважень стали висновки податкового органу про допущення платником податків наступних правопорушень, а саме:
Так, перевіркою встановлено (т.1 а.с. 119, сторінка 17 акту перевірки), що відповідно до даних оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 «Товари» у 2021 році підприємством ТОВ «ПРОФІТ-АГРО» здійснено операції з придбання заміннику жиру молочного від постачальника ТОВ ЩЕДРО (т.5 а.с. 5-17, 94, рахунками на оплату - т. 5 а.с. 100-102, ттн з видатковими накладними- т. 5 а.с. 103-123, рахунками на оплату, банківськими виписками - т. 5 а.с. 124-137)
Після часткової реалізації жиру на підприємстві виникли залишки жиру молочного та заміннику молочного жиру станом на 31.12.2021 у загальній сумі 3331760,15 грн., станом на 31.12.2022 у загальній сумі 3331760,15 грн., станом на 30.06.2023 у загальній сумі 3331760,15 грн.
У відповідності до договору відповідального зберігання майна №403 від 04.03.2021 року, укладеного з ТОВ «С-ТРАНС» (код 25466691), за яким зберігач (ТОВ «С-ТРАНС») приймає на відповідальне зберігання товар у кількості та за номенклатурою згідно актів-приймання передачі. Місце зберігання м.Харків, Харківська обл, м.Зміїв, Таранівське шосе, 5. Майно, що зберігається є власністю поклажодавця. Вартість зберігання 200 грн в місяць. Нарахування плати починається з 181 календарного дня перебування партії товару на зберіганні. (т. 5 а.с. 1-4)
Додатковою угодою №1 від 05.07.2021р. внесено зміни до п.п.2.1.4. Договору зберігання та викладено його в наступній редакції: «Зберігач зобов`язаний повернути майно поклажодавцю за першою вимогою останнього із складу поточних запасів виробництва».
Вказаний товар передано на підставі актів приймання - передачі майна на відповідальне зберігання (т. 5 а.с. 18-28, 48-55)
Податковий орган вважає, що, оскільки термін придатності вищезазначеної сировини (станом на 31.12.2022 у загальній сумі 3331760,15 грн., станом на 30.06.2023 у загальній сумі 3331760,15 грн.) закінчився, тобто втратив свої споживчі властивості та враховуючи те, що термін придатності до споживання при дотриманні умов зберігання 18 місяців, підприємством необхідно було списати зазначену сировину та здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на товари, що не можуть бути використані в господарській діяльності.
Представник позивача пояснив, що в деклараціях виробника (які були надані до перевірки разом з посвідченнями якості т.5 а.с. 29-35, 36-) мова йде про мінімальні терміни придатності, а не граничні, у той час як відповідачем наводяться терміни придатності для 3-х температурних діапазонів (від мінус 20 градусів С до 0 градусів цельсія -зберігання 10 місяців, від 0 градусів цельсія до 4 градусів цельсія - 8 місяців зберігання, від 4 градусів Цельсія до 15 градусів Цельсія - 6 місяців зберігання), за наслідком чого незрозуміло, які саме діапазони температур та відповідно які строки придатності було взято за основу перевіряючим органом для розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ). Вказані обставини впливають на визначення конкретних звітних періодів, в яких виникли податкові зобов`язання.
Також, представник позивача пояснив, що товар жир замінник молочного жиру, у якого закінчився строк придатності не був списаний, що, відповідно унеможливлює сплати платником податків додаткових компенсуючих зобов`язань відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України.
Представник позивача зауважив, що на підприємство надходили пропозиції від СТОВ Дмитрівка (т. 5 а.с. 212) щодо покупки жиру або заміннику жиру для використання в якості паливних матеріалів, від ТОВ Завод Автохімії та технічних оливГром-екс (т. 5 а.с. 213) щодо поставки жирів рослинного походження для виготовлення моторних масел.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Отже, якщо діяльність особи платника податку на додану вартість що пов`язана з реалізацією товарів, не спрямована на отримання доходу у такого платника податків виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Згідно з підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246, запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.
Стаття 1 Закону №1393-XIV до небезпечної та неякісної продукції відносить, серед іншого, продукцію, строк придатності якої до споживання або використання закінчився.
Згідно із статтею 5 Закону №1393-XIV неякісна та небезпечна продукція підлягає обов`язковому вилученню з обігу. Вилучення неякісної та небезпечної продукції з обігу здійснюється власником цієї продукції за його рішенням або за рішенням спеціально уповноважених органів виконавчої влади відповідно до їх повноважень.
Власник продукції зобов`язаний вилучити з обігу неякісну та небезпечну продукцію, привести її, при можливості, у відповідність з вимогами відповідних нормативно-правових актів і нормативних документів або забезпечити переробку, утилізацію чи знищення такої продукції у порядку, передбаченому цим Законом (стаття 6 Закону №1393-XIV).
Аналіз наведених норм права свідчить, що основним критерієм для віднесення діяльності до господарської у розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України є зв`язок з виробництвом, спрямованим на отримання доходу. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Наведене узгоджується із змістом підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Таким чином, неможливість використання активу за своїм початковим призначенням внаслідок спливу строку його придатності не є беззаперечною підставою для застосування положень підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України у разі існування можливості його використання у господарській діяльності та отримання певного економічного ефекту від його реалізації, зокрема, за наслідками його переробки, що має відповідати вимогам чинного законодавства.
Водночас, матеріали справи не містять, а позивачем не надано до суду доказів реалізації замінника жиру молочного, строк придатності якого сплив, а надходження пропозиції від СТОВ Дмитрівка (т. 5 а.с. 212) щодо покупки жиру або заміннику жиру для використання в якості паливних матеріалів та від ТОВ Завод Автохімії та технічних оливГром-екс (т. 5 а.с. 213) щодо поставки жирів рослинного походження для виготовлення моторних масел не свідчить про факт реалізації позивачем товару вказаним суб`єктам господарювання, за наслідком чого ГУ ДПС у Харківській області правомірно застосовано положення підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України у спірних правовідносинах.
Відтак, висновки податкового органу про необхідність ТОВ ПРОФІТ АГРО здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 666352 грн. є доведеними та обґрунтованими.
Також, матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ ПРОФІТ АГРО (покупець) та СВК ім. В.Н. Каразіна (продавець) укладено договір поставки № 1802 К від 18.02.2022 по предмету купівлі продажу кукурудзи врожаю 2021 року (т. 4 а.с. 124).
Згідно накладної № 102 від 23.02.2022, рахунку - фактури № 04 від 23.02.2022 (т.4 а.с. 129-130) ціна кукурудзи склала 6578,95 грн., що також підтверджено під час проведення перевірки за даними бухгалтерського обліку, оборотів рахунку 2811 «Товари».
Також вказана ціна (6578,95 грн.) зафіксована у податкових накладних № 8 від 18.02.2022, № 9 від 22.02.2022, № 10 від 22.02.2022, № 10 від 23.02.2022, № 11 від 23.02.2022 (т. 4 а.с. 141, 143, 145, 147, 149).
У подальшому, як зафіксовано у акті перевірки (т.1 а.с. 121-122) , ТОВ ПРОФІТ АГРО проведена реалізація придбаної в СВК ім. В.Н. Каразіна кукурудзи, а саме:
- у вересні 2022 року була здійснена реалізація кукурудзи на адресу ТОВ «ГРЕЙН КОРН» згідно податкової накладної №9 від 27.09.2022 на загальну суму 165 000 грн, у т.ч. ПДВ - 20263,15 грн у кількості 30 тон по ціні 4824,56 грн без ПДВ., що також підтверджено видатковою накладною № 106 від 27.09.2022;
- у листопаді-грудні 2022 року здійснена реалізація кукурудзи врожаю 2021/2022 року на адресу ТОВ «ХАСК-ФЛЕКС» (на виконання договору № 2111К від 21.11.2022), на що виписано наступні податкові накладні: №3 від 25.11.2022 р. на загальну суму 900857,9 грн, у т.ч. 110 631,67 грн у кількості 168,7 тон по ціні 4684,21 грн. без ПДВ., що також підтверджено видатковою накладною № 113 від 25.11.2022; №4 від 28.11.2022 р. на загальну суму 315 593,96 грн, у т.ч. ПДВ 38757,15 грн у кількості 59,1 тон по ціні 4684,21 грн без ПДВ., що також підтверджено видатковою накладною № 114 від 28.11.2022; №1 від 02.12.2022 р. на загальну суму 303845,97 грн, у т.ч. ПДВ 37 314,42 грн у кількості 56,9 тон по ціні 4684,21 грн без ПДВ, що також підтверджено видатковою накладною № 115 від 02.12.2022.
З вищезазначеного вбачається, що ціна кукурудзи, яку ТОВ "ПРОФІТ АГРО" було придбано у СВК ім. В.Н. Каразіна складала 6578,95 грн., а ціна цієї кукурудзи, яка була в подальшому реалізована ТОВ «ГРЕЙН КОРН» та ТОВ «ХАСК-ФЛЕКС» становила 4684,21 грн.
Вказані обставини не заперечуються позивачем.
Так, у відповідності до приписів п. 188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.
Отже, законодавством встановлено, що база оподаткування - це договірна (контрактна) ціна, яка не може бути нижчою за ціну придбання відповідних товарів/послуг.
Частиною першою статті 189 Господарського кодексу України, встановлено, що ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та постанови Кабінету міністрів України від 28 жовтня 1998 року № 1706 «Про затвердження Програми реформування системи бухгалтерського обліку із застосуванням міжнародних стандартів» суб`єкти господарювання зобов`язані при веденні бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності дотримуватись національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, затверджених центральним органом виконавчої влади.
Відповідно до частини 6 Розділу 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 07.02.2013 року № 73, фінансова звітність підприємства формується з дотриманням принципу історичної (фактичної) собівартості, що визначає пріоритет оцінки активів, виходячи з витрат на їх виробництво та придбання.
Формування витрат на виробництво та придбання товарів (робіт/послуг) тобто визначення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг здійснюється на підставі національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст.ст. 1, 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підприємство самостійно визначає принципи, методи і процедури, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності.
Застосування положень п. 188.1 ст. 188 ПК України, якими визначено нижню межу бази оподаткування ПДВ, а саме ціну придбання, було предметом розгляду Верховного Суду.
В постанові від 22.04.2021 по справі № 520/11812/18 Верховний Суд зазначив: «Колегія суддів погоджується із зауваженнями судів, що при збільшенні податкового зобов`язання з ПДВ та застосуванні у зв`язку з цим штрафних санкцій контролюючий орган здійснював співставлення виключно рахунків бухгалтерського обліку, не досліджуючи при цьому відповідні первинні документи. Невчинення дій щодо співставлення ціни придбання з ціною реалізації по кожній окремо взятій операції не може свідчити про достовірне встановлення значення заниження бази оподаткування ПДВ при реалізації продукції. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 травня 2018 року (справа №822/1571/17)».
Зі змісту акту перевірки (т. 1 а.с. 121,122) вбачається, що податковим органом проведено зіставлення ціни придбання кукурудзи позивачем у СВК ім. В.Н. Каразіна кукурудзи та ціни її подальшої реалізації на адресу ТОВ «ГРЕЙН КОРН» та на адресу ТОВ «ХАСК-ФЛЕКС» у розрізі кожної податкової накладної, що відповідає вимогам чинного законодавства, заперечень щодо вказаних обставин позивачем до суду не надано.
Таким чином, враховуючи те, що ціна кукурудзи, яку ТОВ "ПРОФІТ АГРО" було придбано у СВК ім. В.Н. Каразіна складала 6578,95 грн., а ціна цієї кукурудзи, яка була в подальшому реалізована ТОВ «ГРЕЙН КОРН» та ТОВ «ХАСК-ФЛЕКС» становила 4684,21 грн., суд доходить до висновку про правомірність висновків податкового органу в частині того, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» здійснено реалізацію товару нижче ціни придбання, що суперечить вимогам п. 188.1 ст.188 ПК України та призвело до заниження ПДВ на 82 889 грн.
Стосовно епізоду завищення підприємством суми податкового кредиту всього у сумі 77931,0 грн., у т.ч. у вересні 2021 в сумі 69651 грн., жовтні 2021 року у сумі 8280,00 грн., судом першої інстанції вірно зазначено, що за приписами п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно п. 201.1 ст.200 ПК України зі змінами та доповненнями на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/ придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Згідно з пунктом 200.1 цієї правової норми сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 закріплено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пунктів 200.7, 200.8 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
Пунктом 200.10 статті 200 ПК України передбачено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
У пункті 200.14 статті 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Слід зазначити, що відповідно до пункту 6 розділу І Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289 з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Порядок №21), до податкової звітності з податку на додану вартість належать:
податкова декларація з податку на додану вартість з додатками;
уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками;
розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.
Згідно із пунктом 10 розділу ІІІ Порядку №21 додатками до декларації є:
1) відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1) (додаток 1);
2) довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (додаток 2);
3) розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) (додаток 3);
4) заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) (додаток 4);
5) розрахунок сум податку на додану вартість, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, та/або показників, відповідно до яких підприємства (організації) належать до підприємства (організації) осіб з інвалідністю, та окремих показників, визначених пунктом 68 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу (Д5) (додаток 5);
6) розрахунок (перерахунок) частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях (Д6) (додаток 6);
7) заява про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування (Д7) (додаток 7).
Додатки додаються до декларацій за наявності подій, які підлягають відображенню у таких додатках (пункт 11 розділу ІІІ Порядку №21).
Відповідно до пункту 2 Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України у формі податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 159/28289 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 грудня 2022 року № 463) у додатку 2 після таблиці 1 доповнити текстом такого змісту:
"Графи 2-4 таблиці 1 заповнюються у хронологічному порядку виникнення сум від`ємного значення, починаючи зі звітного (податкового) періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний (податковий) період) (рядок 1), та закінчуючи найбільш давнім звітним (податковим) періодом.".
Таким чином, до 01.08.2023 вимог до заповнення Додатку 2 не було.
За правилами пунктів 1, 2, 3 розділу ІV Порядку №21 у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.
Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 розділу II Кодексу.
У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути додані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.
Так, перевіркою встановлено, що у вересні 2021 року до складу податкового кредиту, додатку 1 «Відомості про Документ сформований в системі суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1)» та рядка 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» податкової декларації з ПДВ за вересень 2021 року включено суму ПДВ 69 650,77 грн не підтверджену зареєстрованою в ЄРПН податковою накладною з індивідуальним податковим номером постачальника 32148021279.
Також у жовтні 2021 року до складу податкового кредиту, додатку 1 «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1)» та рядка 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» податкової декларації з ПДВ за жовтня 2021 року включено суму ПДВ 8 280 грн не підтверджену зареєстрованою в ЄРПН податковою накладною з індивідуальним податковим номером постачальника 400000000000.
Таким чином, у порушення п. 198.6, ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України зі змінами та доповненнями, підприємством завищено суму податкового кредиту всього у сумі 77 931 грн, у т. ч. у вересні 2021 року в сумі 69 651 грн, жовтні 2021 року у сумі 8 280 гривень.
Водночас, відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Зазначена норма зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.
Пунктом 50.2 статті 50 ПК України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом.
Встановлене пунктом 50.2 статті 50 ПК України обмеження стосується виключно подання уточнюючого розрахунку та виключно в період здійснення контрольного заходу (документальної планової та позапланової перевірки). При цьому норми ПК України не визначають, що уточнюючі розрахунки неможливо подати і після проведення перевірки.
Більш того, можливість уточнення показників податкової звітності за періоди, які вже перевірено контролюючим органом, передбачена пунктом 50.3 статті 50 ПК України, згідно з яким у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.
Таким чином, платник податків може скористатися правом подання уточнюючого розрахунку у період після проведення перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки, а контролюючий орган, приймаючи у такому випадку відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.
Наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 09.02.2024 у справі № 640/35628/21, від 21 серпня 2019 року у справі № 805/4187/16-а, від 24 лютого 2020 року у справі № 440/4443/18 та від 22 квітня 2021 року у справі № 360/3701/19.
Суд приймає до уваги право позивача на подання уточнюючого розрахунку відповідно до положень статті 50 ПК України, однак з урахуванням термінів, передбачених нормами ПК України, у період після проведення перевірки (яка закінчилась 17.10.2023) та до моменту прийняття спірного податкового повідомлення - рішення від 20.12.2023.
Натомість, позивач лише 31.01.2024 подав уточнюючі розрахунки до податкової декларації за жовтень 2021 (т. 6 а.с. 57-62), та до податкової декларації за вересень 2021 (т. 6 а.с. 31-36), з огляду на що податковий орган був позбавлений можливості врахувати такі виправлення самостійно виявлених платником податків помилок під час прийняття спірного податкового повідомлення - рішення від 04.04.2024 № 00173230701.
Таким чином, суд наголошує про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області від 04.04.2024 № 00173230701.
Щодо податкового повідомлення - рішення від 20.12.2023 № 00415320701 у частині штрафних санкції щодо за відсутність реєстрації податкових накладних по операціях з реалізації нижче ціни придбання - 10200 грн та за відсутність реєстрації податкових накладних по операціях з сировиною, по якій минув термін придатності - 10200 грн.
Відтак, визначальними обставинами, яким слід надати оцінку у спірних правовідносин, є визначення моменту (дати) виникнення податкових зобов`язань, з якими пов`язане обов`язок платника податків зареєструвати податкові накладні по експортним операціям та диференціювати особливості застосування штрафних санкцій за п. 120-1. 1 статті 120-1 ПК України та п.120-1.2 статті 120-1 ПК України у розрізі спірних правовідносин.
Так, підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням ПОСЛУГ, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 розділу V Податкового кодексу об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V Податкового кодексу розташоване на митній території України.
Під постачанням товарів розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 розділу 1 Податкового кодексу).
Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а)дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б)дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Тобто, виникнення податкових зобов`язань по операціям з постачання товарів не пов`язується з переходом права власності, натомість за імперативним приписом абзацу б) пункту 187.1 статті 187 ПК України у разі експорту товарів подією, з якою пов`язується виникнення податкових зобов`язань, є саме дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, а не фактична дата перетинання митного кордону України.
Таким чином, свідченням того, що товар вивезено у митному режимі експорту за митну територію України, є відповідним чином оформлена митна декларація. Відповідно до п. 20 ст. 4 МКУ митна декларація це «письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення». Саме МД підтверджує розміщення товарів під тим чи іншим митним режимом, у т. ч. і режимом експорту.
За положеннями абзацу а) підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту.
Пунктом 198.5 ст. 198 Податкового кодексу передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст.189 Податкового кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Податковим кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами. необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року. - у разі, якщо під час такого придбання
або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги. необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а)в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 Податкового кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу);
б)в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу);
в)в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г)в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно з п.201.1 ст.201 Податкового кодексу на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін.
Оскільки у розумінні ПК України операції платників податку з вивезення товарів за межі митної території України є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, хоча й за нульовою ставкою, платник податків на час виникнення податкових зобов`язань має скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну, при цьому датою виникнення податкових зобов`язань у разі експорту товарів є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.
Суд також враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 01 червня 2021 року у справі №01.06.2021, від 19 лютого 2020 року у справі № 480/660/19, від 22 квітня 2021 року у справі 640/19498/19, від 13 грудня 2022 року у справі № 380/9380/21, за якою подання декларації до митних органів є юридично значимим фактом, який тягне за собою виникнення обов`язків зі сплати податків, а тому, відповідно, датою виникнення податкових зобов`язань є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про помилковість позиції позивача (т.1 а.с. 27) стосовно того, що датою виникнення податкових зобов`язань в контексті спірних правовідносин є дата фактичного ввезення товару, а не факт оформлення митної декларації.
Стосовно епізоду обтяження ТОВ ПРОФІТ АГРО штрафними санкціями за відсутність реєстрації податкових накладних по операціях з сировиною, по якій минув термін придатності у розмірі 10200, 00 грн., то оскільки судом вище підтверджено наявність у ТОВ ПРОФІТ АГРО обов`язку нарахування податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 666352 грн. за обставинами відсутності списання сировини, термін придатності якої закінчився (оцінку чому надано судом під час розгляду підстав прийняття податкового повідомлення - рішення від 04.04.2024 № 00173230701), то, відповідно, платник податків зобов`язаний також реєструвати податкові накладні по операціях з сировиною, по якій минув термін придатності.
Таким чином, відповідачем у спірних правовідносинах доведено правомірність обтяження суб`єкта господарювання штрафними санкціями у розмірі 10200,00 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних по операціях з сировиною, по якій минув термін придатності.
Щодо накладення на ТОВ ПРОФІТ АГРО штрафних санкцій у розмірі 10200,00 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних по операціях з реалізації нижче ціни придбання - 10200 грн., суд погоджується з висновками відповідача у цій частині та констатує допущення платником податків порушення у вказаній частині, враховуючи що судом вище у межах оцінки обґрунтованості податкового повідомлення - рішення від 04.04.2024 № 00173230701 сформовано висновок щодо реалізації ТОВ ПРОФІТ АГРО товару нижче ціни придбання, а тому податковим органом правомірно встановлено суму заниженого податку на додану вартість у розмірі 82889, 00 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку що в цій частинні немає підстав для скасування спірного податкового повідомлення - рішення від 20.12.2023 № 00415320701 у частині штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних по операціях з реалізації нижче ціни придбання - 10200 грн та за відсутність реєстрації податкових накладних по операціях з сировиною, по якій минув термін придатності - 10200 грн.
Інші аргументи позивача не спростовують наявність допущених платником податків вимог податкового законодавства та не є визначальними у спірних правовідносинах.
Щодо підстав прийняття ГУ ДПС у Харківській області податкового повідомлення рішення від 20.12.2023 №00415890701 по факту порушення позивачем строків сплати податкових зобов`язань з податку на прибуток, то під час перевірки встановлено, що ТОВ «ПРОФІТ АГРО» узгоджені податкові зобов`язання з податку на прибуток, визначені у податкових деклараціях (реєстраційні №9218053317 від 23.10.2022, №9307473064 від 12.02.2023 та №9089776245 від 25.04.2023) сплачено із затримкою до та більше 30 календарних днів.
Зокрема, по податковій накладній №9218053317 від 23.10.2022 граничний строк оплати - 22.11.2022, фактично сплачено - 06.06.2023, кількість днів затримки- 197; по податковій накладній №9307473064 від 12.02.2023 граничний строк оплати - 14.03.2023, фактично сплачено - 06.06.2023, кількість днів затримки- 85; по податковій накладній №9089776245 від 25.04.2023 граничний строк оплати - 23.05.2023, фактично сплачено - 07.06.2023, кількість днів затримки- 16.
Позивачем не спростовано вищезазначені обставини та розрахунки податкового органу.
Відповідно на момент погашення в інтегрованій картці платника в автоматичному режимі розрахувався штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань згідно з п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України у розмірі 5 і 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України, ГУ ДПС у Харківській області винесено ППР від 20.12.2023 №00415890701 на суму 4537,96 грн. у розмірі 5 і 10 відсотків погашеної суми податкового боргу з податку на прибуток.
Правова позиція позивача у спірних правовідносинах ґрунтується на необхідності, як вважає позивач, застосування пільгових норм пп. 69.14, п.69.22 та п. 69.14 Податкового кодексу у розрізі відсутності взагалі у платника податків обов`язків щодо сплати земельного податку та податку на нерухоме майно та п. пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, який звільняє від відповідальності за порушення податкового законодавства щодо порушення строків сплати податкових зобов`язань по податку на прибуток, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, земельного податку, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Щодо можливості застосування до спірних правовідносин пп. 69.14, п.69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, підстави для застосування при визначенні грошового зобов`язання зі сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік передбачено нормами пп. 69.14, 64. 22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України (в редакції Закону від 11 квітня 2023 року № 3050-IX, чинній з 06.05.2023).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був продовжений відповідними указами. Президента України та продовжує діяти по теперішній час.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Законом №2120-ІХ доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України пп. 69.14, відповідно до якого тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України. Вказана норма ПК України набрала чинності 17.03.2022.
Відповідно п. 69.22 ПК України (в редакції Закону станом на 31.12.2023 року), тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу, за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, пошкоджені (як такі, що потребують капітального ремонту, реконструкції чи реставрації) у податкових (звітних) періодах починаючи з 1 січня 2023 року внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією рф проти України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було зафіксовано факт пошкодження житлової та/або нежитлової нерухомості за даними Реєстру майна, до першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому за даними Реєстру майна об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості капітально відремонтовані, реконструйовані, реставровані та визнані придатними для проживання/для використання за цільовим призначенням.
Платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" задекларували за 2022-2023 роки податкові зобов`язання за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях, визначених цим підпунктом, мають право відкоригувати нараховані податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2022 та 2023 роки шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій за відповідний період.
Отже, пп. 69.14, 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України встановлено пільгу на час введення воєнного стану для землекористувачів зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у випадку, зокрема, розташування таких земельних ділянок на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації та за умови фіксації факту пошкодження житлової та/або нежитлової нерухомості за даними Реєстру майна (до першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому за даними Реєстру майна об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості капітально відремонтовані, реконструйовані, реставровані та визнані придатними для проживання/для використання за цільовим призначенням).
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.12.2022 №1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією".
Пунктом 1 даної постанови встановлено, що Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі по тексту - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 за №309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі по тексту - Перелік №309), у якому зазначено, зокрема, що з 24.02.2022 по 15.09.2022 Харківська міська територіальна громада відносилася до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час - до території можливих бойових дій.
Факт введення з 24.02.2022 на території міста Харкова та Харківської області бойових дій є загальновідомим та підтверджується відповідним затвердженим переліком територій, що надавало позивачу право на застосування податкової пільги, передбаченої підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
11.04.2023 Верховною Радою України прийнято Закон №3050-IX, який набрав чинності 06.05.2023, яким підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України викладено в наступній редакції:
"За період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території".
При цьому, суд зазначає, що Законом №3050-IX не надавалося приписам нової редакції підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України ретроактивної дії.
Разом із тим, предметом розгляду даної справи є нарахування позивачу штрафу за порушення строку сплати узгодженої суми податків, тоді як вказані норми податкового законодавства встановлюють можливість для не нарахування та несплати податку за землю за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих рф територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з першого числа місяця, в якому було зафіксовано факт пошкодження житлової та/або нежитлової нерухомості за даними Реєстру майна, що, однак не має місце у даному випадку.
В свою чергу, відповідальність згідно п. 124.1 ст. 124 ПК України настає у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом.
У постановах від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а, від 03 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі № 520/18519/21 Верховний Суд сформулював висновки, що для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Враховуючи вказане, а також те, що матеріали справи не містять доказів використання ТОВ ПРОФІТ АГРО за період 2022 та 2023 роки механізму подання уточнюючих податкових декларацій за відповідний період, то податковим органом констатовано факт порушення позивачем саме строків сплати податкових зобов`язань, а не відсутність взагалі сплати таких зобов`язань зі сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що, відповідно, виключає можливість застосування приписів пп. 69.14, п.69.22 та п. 69.14 Податкового кодексу України.
Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим, і у суду немає підстав для його скасування.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду скасовуючи в частині рішення судів першої та другої інстанції окреслив питання, які слід з`ясувати суду першої інстанції при наступному розгляді справи, а саме: встановити обставини та дату фактичного оприлюднення спірного плану-графіка, зокрема чи досліджувалися відомості щодо його розміщення на офіційному вебсайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а також інші докази, які могли б підтвердити або спростувати дотримання встановлених законом строків такого оприлюднення.
Розглядаючи це окремі питання суд зазначає, порядок проведення податкових перевірок врегульований нормами глави 8 ПК України.
Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Порядок проведення документальних планових перевірок визначено ст. 77 ПК України.
Пунктом 77.1 ст. 77 ПК України визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Відповідно до п. 77.2 ст. 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок.
Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.
Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 числа останнього місяця кварталу (у випадках змін найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок - до 30 числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки).
Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним п. 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними ст. 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.
На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-1Х «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України запроваджено воєнний стан.
Законом України від 03.03.2022 № 2118-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану підрозділ 10 розділу XX Перехідні положення ПК України доповнено пунктом 69, згідно підпункту 69.2 установлено, що податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.
Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних планових та позапланових перевірок з 24.02.2022.
Законом України від 30 червня 2023 року N 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі-Закон України від 30.06.2023 N3219-IX), який набрав чинності з 01.08.2023, до пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» до Кодексу додано підпункт 69.35, яким установлено, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до плану-графіка проведення документальних планових перевірок можуть бути включені виключно:
1) платники податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції;
2) платники податків, які здійснюють діяльність у сфері організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес);
3) платники податків, які надають фінансові, платіжні послуги.
При цьому формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок та внесення змін до нього здійснюються без урахування вимог, передбачених пунктом 77.2 статті 77 цього Кодексу. Внесення змін до плану-графіка може здійснюватися щомісячно з урахуванням форс- мажорних обставин, обставин непереборної сили, наявності/відсутності безпечних умов для проведення перевірок, які визначені підпунктом 69.2-1 цього пункту, та з урахуванням вимог, встановлених цим підпунктом. Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше останнього числа місяця, в якому було затверджено такий оновлений план-графік. Документальні планові перевірки платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), та платників податків, які надають фінансові, платіжні послуги, можуть розпочинатися не раніше ніж через 30 календарних днів, наступних за датою оприлюднення оновленого плану-графіка, за умови надіслання (вручення) таким платникам (їх представникам) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення перевірки у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Тобто, внесені Законом №3219-ІХ зміни до ПК України дозволили ДПС України тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до 1 грудня 2023 року, не враховувати визначені пунктом 77.2 статті 77 ПК України критерії відбору платників та тимчасово запровадили альтернативні критерії, в т.ч. здійснення діяльності у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, що, відповідно, спростовує протилежну позицію позивача.
Таким чином, аналіз зазначених норм свідчить про те, що платник податків включається до плану-графіку проведення перевірок залежно від ступеня ризику в діяльності такого платника податків.
Викладене свідчить, що дії контролюючого органу щодо формування, у тому числі затвердження, плану - графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання, є службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків.
Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків, і відповідно такий акт не порушує права останнього.
Отже, виключно результат реалізації повноваження податкового органу (саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень може бути об`єктом судового оскарження.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №826/6376/16 та підтриманий постановою Верховного Суду від 04.10.2023 у справі №480/12329/21.
Судом встановлено, з наявних у матеріалах справи додаткових поясненнях представника Головного управління ДПС у Харківській області від 30.04.2026, наступне.
Управлінням інформаційної політики ДПС повідомлено, що розміщення інформації на вебпорталі ДПС здійснюється відповідно до наказу ДПС від 12.07.2022 №433 «Про підтримку в актуальному стані вебпорталу ДПС».
План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2023 рік первинно був розміщений на вебпорталі ДПС 23.12.2022.
Надалі план-графік неодноразово оновлювався на підставі листів відповідних структурних підрозділів ДПС.
Зокрема, 07.08.2023 оновлено: Розділ І плану-графіка «Документальні планові перевірки платників податків – юридичних осіб»;
Розділ ІІ плану-графіка «Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів».
Вказане оновлення здійснено на підставі листа Департаменту податкового аудиту ДПС №3622/99-00-07-03-02-08 від 07.08.2023.
Щодо дати 19.12.2023, на яку посилається позивач, то у відповіді ДПС окремо зазначено, що відображення на вебпорталі дати 19 грудня 2023 року зумовлено тим, що цього дня здійснювалося подальше оновлення Розділу ІІІ плану-графіка, а саме розділу щодо документальних планових перевірок фізичних осіб.
Отже, дата 19.12.2023 не є датою первинного оприлюднення чи датою оновлення Розділу І щодо юридичних осіб, до якого належить позивач.
Таким чином, доводи позивача про нібито оприлюднення спірного плану-графіка лише 19.12.2023 не відповідають фактичним обставинам.
Враховуючи вищенаведене, надані ДПС України офіційні відомості підтверджують, що оновлення Розділу І плану-графіка щодо платників податків – юридичних осіб, до яких належить позивач, було здійснено 07.08.2023, тоді як дата 19.12.2023 стосується іншого оновлення та не пов`язана зі спірними правовідносинами. 
Тобто посилання позивача на несвоєчасне опублікування плану-графіку (лише 19.12.2023), а отже перевірка у 2023 році проводилася незаконно, і всі донарахування (ППР) автоматично мають бути скасовані, є необґрунтованими. 
З огляду на встановлені обставини та правомірність дій контролюючого органу щодо дотримання процедури оприлюднення плану-графіка перевірок, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасуванню не підлягають, оскільки прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області на законних підставах із дотриманням норм чинного законодавства України.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ АГРО" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкових повідомлень – рішень - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тітов О.М.