ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1948/22  Номер провадження 33/814/906/26 | Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Алексеєнко Ю.В.,
представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ткач В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ткач В.О., на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 496 гривень 20 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за таких обставин.
27 серпня 2022 року о 21 годині 35 хвилин ОСОБА_1 по вул. Олега Горбачова в сел. Введенка керувала мопедом «Storm», без номерного знаку, із ознаками алкогольного сп`яніння. Результати проведеного в передбаченому законодавством порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» склали 0, 38 ‰ алкоголю. Наведеними вище діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «а» ПДР України.
В апеляційній скарзі адвокат Ткач В.О. просить скасувати постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2022 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що: матеріали справи не містять об`єктивних, належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь; оскільки факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не доведено, протокол про адміністративне правопорушення є недійсним і висновок суду першої інстанції про достатність доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_1 – помилковим.
Також адвокат Ткач В.О. в апеляційній скарзі та долученому до апеляційної скарги клопотанні порушує питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження зазначеної вище постанови як такого, що був пропущений із поважних причин, оскільки розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та копія постанови в строк, передбачений ст.285 КУпАП, не отримувалася ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апелянта та дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Разом з тим, строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
Частиною 1 ст.285 КУпАП передбачено обов`язок суду першої інстанції про вручення або направлення копії постанови особі, щодо якої її винесено.
З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2022 року місцевим судом прийнято постанову щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Розгляд справи здійснювався без участі ОСОБА_1 . На час розгляду справи в першій судовій інстанції ОСОБА_1 представника не мала.
18 серпня 2026 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Ткач В.О., подала в системі «Електронний Суд» апеляційну скаргу на зазначене вище судове рішення (а.с.24).
Разом з цим, даних, які би підтверджували отримання ОСОБА_1 чи її представником копії оскаржуваного судового рішення або їх обізнаність про факт винесення цього рішення, ознайомлення з ним і його мотивами в інший спосіб до моменту подання апеляційної скарги, матеріали провадження не містять. Окрім того, в матеріалах справи відсутні й належні підтверджуючі дані про факт направлення копії цього рішення ОСОБА_1 (наприклад, документи закладу поштового зв`язку), а лише наявні супровідні листи.
Тому доводи апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження матеріалами справи не спростовуються.
Отже, враховуючи конкретні обставини даного провадження, зважаючи на викладене вище, те, що необізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її представника з прийняттям судом першої інстанції оскаржуваної постанови, її змістом і мотивами до моменту подання апеляційної скарги є об`єктивними перешкодами для своєчасного її подання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність поновлення представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, строку на апеляційне оскарження як такого, що пропущений із поважних причин.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №034877 ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом «Storm», без номерного знаку, здійснила порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України.
За змістом встановлених у протоколі фактичних обставин 27 серпня 2022 року о 21 годині 35 хвилин ОСОБА_1 по вул. Олега Горбачова в сел. Введенка Чугуївського р-ну Харківської обл. керувала мопедом «Storm», без номерного знаку, із ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння здійснювався на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу. А відповідно до акту огляду на стан сп`яніння, на який наявне посилання в протоколі та який долучено до протоколу, ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння з результатом 0, 38 проміле алкоголю в крові.
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів (безпосередньо досліджених у судовому засіданні апеляційного суду), що містяться на технічному носієві інформації, з аналізу змісту яких убачається те, що 27 серпня 2022 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по вул. Олега Горбачова в сел. Введенка Чугуївського р-ну Харківської обл. керувала транспортним засобом - мопедом «Storm», і була зупинена поліцією. Після зупинки поліцейським установлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння із ознаками такого стану та повідомлено їй, зокрема, про виявлений у неї запах алкоголю з порожнини рота. Перед застосування спеціального технічного приладу (алкотестера) поліцейським здійснено контрольний замір, який засвідчив відсутність алкоголю в даному приладі з мундштуком. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 0, 38 проміле алкоголю в крові, з чим було ознайомлено ОСОБА_1 і повідомлено їй про те, що вказані результати перевищують гранично допустиму норму. Після отримання зазначених вище результатів огляду ОСОБА_1 не висловлювала незгоди з ними. Поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про те, що щодо неї буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 письмово підтвердила своїм підписом у відповідній графі згоду з названими вище результатами огляду, отриманими за допомогою застосування технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу.
Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини також знаходять своє відображення в змісті акту огляду й роздруківки зі спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», відповідно до яких установлено перебування ОСОБА_1 , у тому числі під час керування транспортним засобом (мопедом), у стані алкогольного сп`яніння з результатами - 0, 38 проміле алкоголю в крові. Тобто результати зазначеного вище огляду перевищують гранично допустиму норму (0, 2 проміле алкоголю в крові), а саме більше ніж у півтора рази (майже в 2 рази).
Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Посилання представника в судовому засіданні апеляційного суду на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено її права позбавлені підстав, адже з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку було роз`яснено її права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджено підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення. Будь-яких зауважень щодо порядку роз`яснення їй прав чи заяв про їх незрозумілість або неповну зрозумілість і необхідність їх додаткового роз`яснення ОСОБА_1 не мала та в протоколі не зазначала, що також підтверджує те, що роз`яснення ОСОБА_1 прав не було поверховим.
Водночас твердження апелянта щодо підстав та порядку здійснення зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , за своїм змістом не стосуються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування нею транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто наявність у її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, враховуючи викладене вище, також самі по собі не обумовлюють недопустимість чи неналежність доказів по справі з огляду на відсутність безпосереднього прямого зв`язку між цими питаннями та обставинами, які мають місце в межах складу вказаного вище адміністративного правопорушення.
За таких обставин, наведені апелянтом, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, керуючись ч.7 ст.294 КУпАП, вважає, що постанова місцевого суду в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення підлягає зміні.
Із урахуванням положень ст.ст.23, 33 КУпАП, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про необхідність накладення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Водночас апеляційний суд зауважує, що згідно з положеннями ст.27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв (осіб, які керували транспортними засобами) у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Положення КУпАП, які регулюють порядок заміни на штраф інших видів стягнень теж розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Тобто зазначені вище положення КУпАП сформульовано однозначно, вони чітко й послідовно вказують на єдиний вимір розміру стягнення у вигляді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
При ухваленні оскаржуваної постанови місцевий суд наклав на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, проте не вказав про кратний розмір штрафу у співвідношенні до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, як того вимагають приписи КУпАП. Тобто при накладенні стягнення суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції у відповідній частині.
Отже, оскаржувану постанову в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення належить змінити та вважати її притягнутою до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною. Зазначена вище зміна не погіршує становище ОСОБА_1 .
Аналогічний підхід викладено в постанові Верховного Суду від 16 грудня 2025 року у справі №707/1509/24 (провадження №51-178км25), яка, з огляду на логіку та зміст правозастосування, є релевантною для врахування у справі, що є предметом апеляційного розгляду.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що місцевий суд у прийнятій постанові допустив технічні описки при зазначенні:
- населеного пункту, в якому було вчинено правопорушення та проживає ОСОБА_1 , а саме помилково вказав: «с. Введінка», замість «сел. Введенка»;
- прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, помилково зазначивши в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення: «Гулевата», замість: « ОСОБА_2 », що вбачається з матеріалів провадження. 
Ці описки мають технічний і редакційний характер, а тому можуть бути виправлені судом першої інстанції за власною ініціативою або за заявою учасника провадження чи іншої заінтересованої особи, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Ткач В.О., строк на апеляційне оскарження постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2022 року щодо  ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ткач В.О., залишити без задоволення.
У порядку ч.7 ст.294 КУпАП постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2022 року щодо  ОСОБА_1 в частині накладеного на неї стягнення змінити.
Вважати ОСОБА_1 притягнутою до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на неї адміністративного стягнення за цим законом у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
В іншій частині постанову місцевого суду залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду О.М. Корсун