Справа № 202/11470/25
Провадження № 2/202/1641/2026 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року місто Дніпро
Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 серпня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, та автомобіля «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль був пошкоджений. 
Постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року у справі № 202/8326/25 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди. 
Протоколом огляду транспортного засобу встановлений перелік пошкоджень автомобіля «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_1 .
На підставі звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 вих. 96448 від 20.09.2025 визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, яка з урахуванням ПДВ на запасні частини склала 189 489,45 грн. 
Актом страховика № 31659204897/1 від 23.09.2025 встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 169 637,55 грн, яка була перерахована її представником на рахунок ФОП ОСОБА_6 , якою надано послуги з ремонту автомобіля відповідно до договору технічного врегулювання ДТП від 21.08.2025 та акта № 90 від 10.10.2025.
Однак наданих послуг ФОП ОСОБА_6 з ремонту пошкодженого автомобіля «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_1 було недостатньо для повного відновлення ДТП. 
Згідно з актом виконаних робіт у вартість не увійшли такі види робіт та запасних частин як бампер передній, фара передня ліва, фара передня права, корпус блоку управління двигуном та відповідно роботи по підготовці до фарбування, фарбування та встановлення цих запчастин.
Ці запчастини та послуги були надані ФОП ОСОБА_7 відповідно до акта № 72 від 10.10.2025 на суму 22 810 грн, яку вона самостійно сплатила за власний рахунок. 
При зверненні до ПрАТ «СК «Уніка» повідомлено, що різниця між вартістю ремонту та страховою виплатою підлягає відшкодуванню відповідачем як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. 
За цих підстав позивач просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 22 810 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2281 грн. 
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 28 листопада 2025 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , а в подальшому її представник – адвокат Щагіна С.Ю. позов підтримали та наполягали на його задоволенні в повному обсязі. 
Представник відповідача – адвокат Федорець Є.Є. в судовому засіданні позов не визнав та вважав позовні вимоги безпідставними.
Звертав увагу, що вартість робіт, зазначена в акті ФОП ОСОБА_6 , якою проводився відновлювальний ремонт автомобіля, відповідає сумі страхового відшкодування, що зазначена в страховому акті та була визначена без урахування податку на додану вартість. 
На думку представника відповідача, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою підлягає відшкодуванню саме страховою компанією, оскільки заявлена позивачем сума не перевищує страхового ліміту. 
Отже, посилаючись на відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодування шкоди позивачу, зокрема суми, що зазначена в акті виконаних робіт, складеному ФОП ОСОБА_7 , просив у задоволенні позову відмовити. 
Крім того, вважав необґрунтованими заявлені позивачем витрати на правничу допомогу. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. 
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав: 
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею автомобіля «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_1 . 
19.08.2025 року о 09 год. 22 хв. у м. Дніпрі на вул. Березинській буля будинку № 32 відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Hyundai» номерний знак НОМЕР_2 , в порушення п. 10.5 Правил дорожнього руху під час виїзду з перехрестя проїзних частин виїхав на смузі зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення з належним позивачу автомобілем «Ford» номерний знак НОМЕР_1 , який отримав механічні пошкодження.
Зазначені обставини встановлені постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
В силу частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вищевказана постанова суду має преюдиційне значення під час розгляду цієї цивільної справи. 
Згідно з протоколом огляду транспортного засобу від 28.08.2025 внаслідок ДТП автомобіль «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є позивач, отримав пошкодження бампера переднього, радіатора, решітки, капоту, фар лівої та правої, підсилювача переднього, крила переднього лівого, двері передньої лівої та інші.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» згідно з договором № 231256933 від 31.07.2025.
Згідно зі звітом про визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 за вих. № 96448 від 20.09.2025, вартість відновлювального ремонту після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_1 станом на 19.08.2025 дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини 189 489,45 грн, без ПДВ на запасні частини 166 137,55 грн. 
25.09.2025 ПрАТ «СК «Уніка» на підставі страхового акта/наказу № 31659204897/1 від 23.09.2025 виплатила на рахунок представника позивача страхове відшкодування в розмірі 169 637,55 грн, яке включає вартість відновлювального ремонту за вирахуванням ПДВ в розмірі 166 137,55 грн та вартість послуг евакуатора 3500 грн.
В свою чергу, зазначену суму було перераховано на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , якою здійснено відновлювальний ремонт автомобіля, належного позивачу.
Так, згідно з актом прийму-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 90 від 10.10.2025 ФОП ОСОБА_6 були виконані роботи (послуги), пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача, на суму 169 637,56 грн. 
Крім того, згідно з актом прийму-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 72 від 10.10.2025 ФОП ОСОБА_7 були виконані роботи (послуги) з відновлення автомобіля позивача, а саме заміна запчастин (бамперу переднього, фари передньої лівої, фари передньої правої, корпусу блока управління двигуном) та матеріали, підготовка до фарбування та фарбування бамперу переднього, а загалом на суму 22 810 грн.
Зокрема відповідно до платіжної інструкції від 08.09.2025 позивачем ОСОБА_1 було перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_7 оплату за запчастини та роботи 22 810 грн. 
Отже, загальний розмір збитків, завданих позивачу винними діями відповідача, яким пошкоджено належний позивачу автомобіль, склав 192 447 грн 56 коп., із яких відшкодовано страховиком 169 637,56 грн. 
Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_4 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 22 810 грн, позивач посилається на те, що страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої їй шкоди відповідачем.
При вирішенні між сторонами спору суд керується таким:
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. 
Отже, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. 
При цьому якщо розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач доказів на спростування розміру заявленої позивачем майнової шкоди не надав, клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи не заявляв. 
Відтак у суду немає підстав ставити під сумнів розмір матеріального збитку, який завданий позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, в сумі 192 447,56 грн, і який підтверджений актами виконаних робіт (наданих послуг) № 72 від 10.10.2025 та № 90 від 10.10.2025, складеними відповідно ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 , оскільки саме такі витрати позивач була вимушена зробити для відновлення свого автомобіля. 
Суд звертає увагу, що з 01.01.2025 року введений в дію Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX.
Статтею 27 вказаного закону визначено порядок здійснення страховиком страхової (регламентної) виплати у разі пошкодження транспортного засобу.
Так, страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних, зокрема, з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, які відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди. 
Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів. 
Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку. 
При цьому згідно з частиною 5 цієї ж статті у разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою.
В даному випадку позивач для відновлення свого порушеного права 21.08.2025 року уклала з ФОП ОСОБА_6 договір технічного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди. 
Крім того, 08.09.2025 року позивачем було перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_7 оплату за запчастини та частину робіт (послуг), необхідних для відновлення автомобіля, в розмірі 22 810 грн. 
В подальшому страховиком на підставі звіту оцінювача від 20.09.2025 було визначено вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, належного позивачу, без урахування ПДВ на запасні частини в сумі 166 137,55 грн, яку разом з іншими виплатами перераховано 25.09.2025 на рахунок представника позивача ОСОБА_8 .
Згідно з актами виконаних робіт (наданих послуг) № 72 від 10.10.2025 та № 90 від 10.10.2025, складеними відповідно ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 , які не суперечать один одному та відповідають пошкодженням автомобіля, що зазначені в акті огляду транспортного засобу, вартість відновлення автомобіля склала 192 447,56 грн (22810 + 169 637,56).
15.10.2025 року представником позивача перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_6 оплату за ремонт автомобіля згідно з актом виконаних робіт № 90 від 10.10.2025 року в розмірі 169 637,56 грн.  
Отже, фактично відновлювальний ремонт автомобіля позивача виконаний після відшкодування шкоди страховиком.
При цьому відповідачем не надано доказів, що фізичні особи-підприємці, якими здійснювався відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, входять до визначеного страховиком переліку осіб, які мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів. 
Суд також звертає увагу, що ліміт відповідальності страховика не є тотожним ліміту відповідальності згідно з договором страхування. 
Таким чином, оскільки позивач вжила заходів для відшкодування шкоди страховиком, але страхової суми недостатньо для повного відшкодування завданої їй шкоди, суд вважає, що позивач обґрунтовано звернулася з позовом до винуватця ДТП. 
Згідно з правовими позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, від 03.08.2018 у справі № 760/15471/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Отже, в силу положень законодавства відповідач, якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в межах заявлених позивачем позовних вимог у сумі 22 810 грн.
За таких обставин позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити, стягнувши вказану суму в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з відповідача на користь позивача. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У зв`язку зі зверненням до суду з цим позовом позивачем понесені витрати на правничу допомогу, що підтверджується копією договору про надання послуг професійної правничої допомоги, укладеного 21.08.2025 між позивачем і адвокатом Щагіною С.Ю., та копією акта прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 20.11.2025, згідно з яким адвокатом надано позивачу наступні послуги: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій (4 год.) - 1000 грн, складання, оформлення і надсилання позовної заяви (8 год.) - 4000 грн, а загалом на суму 5000 грн.
Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу відповідає ціні позову, складності справи, іншим критеріям, визначеним у статті 137 ЦПК України.
Отже, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2281 грн. 
Водночас згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» було визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 3028 грн.
Тобто розмір судового збору за подання цього позову складає 1211,20 грн (3028 х 0,4).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі , зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Отже, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн, а інша сума може бути повернута позивачу за її клопотанням.
Керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (код ЄДРПОУ 20033533, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6 літ. В), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 22 810 (двадцять дві тисячі вісімсот десять) грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко