| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/6360/26 Суддя (судді) першої інстанції: Ярмола О.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
Судді-доповідача: Терези Ю.О.
Суддів: Безименної Н.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач), у якому просив:
- скасувати постанову 4БЦРТЦК № 71 ЛП від 20.03.2026 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Постанова), винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.;
- справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) відносно Позивача закрити.
В обґрунтування позовних вимог Позивач, зокрема, зазначав наступне:
- Протокол, на підставі якого винесено Постанову, складено за відсутності Позивача;
- Відповідачем, не вжито заходів для повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації Позивачем прав, визначених статтею 268 КУпАП;
- Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, а саме 27.02.2026, зазначений у направленій через АТ «Укрпошта» повістці від 17.02.2026 року № 6643171, хоча повістку Позивач особисто не отримував.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач був обізнаний з необхідністю з`явитися до відділу ТЦК та СП, на виклик не з`явився, чим порушив вимоги абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2026 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, що суд першої інстанції не надав оцінку таким доводам Позивача:
- повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності направлене Позивачу до встановлення факту правопорушення;
- оскаржувану постанову і протокол про адміністративне правопорушення винесено без участі Позивача, без ознайомлення його з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та можливості надати пояснення по суті адміністративного правопорушення;
- вперше про оскаржувану постанову Позивач дізнався після її отримання 31.03.2026, що порушує положення ст. 268 КУпАП, яка гарантує кожній особі право знати, в чому її обвинувачують, надавати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою, а також оскаржувати постанову у справі.

Позиція Відповідача

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, тому колегія суддів вважає за необхідне навести доводи, викладені Відповідачем у суді першої інстанції.
У відзиві на позовну заяву Відповідач проти позову заперечував, в обґрунтування своєї позиції зазначав наступне:
- зважаючи, що Позивач поштове відправлення не одержав і воно повернулося відправнику у зв`язку з відсутністю особи за вказаною адресою, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, особа вважається належно повідомленою;
- Позивач не прибув за викликом по повістці у встановлений строк;
- позовна заява не містить доказів, що спростовують факт належного повідомлення Позивача або свідчать про поважність причин неприбуття за викликом;
- протокол про вчинення адміністративного правопорушення у спірному випадку не складався, враховуючи положення ч. 5 ст. 258 КУпАП. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції

30.06.2026 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи № 357/6360/26 з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2026 справу призначено до розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
У цій справі Позивач просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, Відповідач клопотання про розгляд справи за його участю не заявляв, справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, згідно з відомостями застосунку Резерв+ (а.с. 14), Позивач має статус військовозобов`язаного. Позивач своєчасно, 29.06.2024, уточнив дані. 
Адресою проживання Позивача є: АДРЕСА_1 , за якою Позивач, згідно з Витягом з реєстру територіальної громади (а.с. 15), зареєстрований 03.10.2001.
За відомостями з Резерв+, Позивач не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК, що стало причиною звернення органів ТЦК до Нацполіції 14.12.2025.
18.02.2026 Відповідач рекомендованим листом з описом вкладення № 0930100088476 направив на ім`я Позивача: повістку ТЦК № 6643171 , Повідомлення про розгляд постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, лист № 4/226 від 17.02.2026. 
20.03.2026 Відповідачем винесено Постанову 4БЦРТЦК № 71ЛП за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 16), якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17000 грн.
За змістом Постанови, Позивач не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений в направленій через АТ «Укрпошта» повістці від 17.02.2026 № 6643171, а саме - 27.02.2026. Своїми діями Позивач порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно 27.02.2026 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
З Постанови слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслав через AT «Укрпошта» з повідомленням про вручення та описом вкладення повістку від 17.02.2026 № 6643171 за адресою реєстрації Позивача. 
Адресатом повістки є Позивач, дата прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначена як 27.02.2026. Таким чином, Позивач був належним чином оповіщений. Поштове відправлення повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.02.2026, з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».
Адреса, за якою направлено повістку від 17.02.2026 № 6643171, відповідає відомостям Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав через AT «Укрпошта» з повідомленням про вручення та описом вкладення повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Отримувачем повідомлення є ОСОБА_1 . Клопотання про відкладення розгляду справи від громадянина ОСОБА_1 не надходило.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з описом вкладення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 ,  АДРЕСА_1 , 18.02.2026 адресувалися повістка № 6643171, та повідомлення про розгляд справи, у разі неприбуття за повісткою.
На ім`я Позивача було сформовано Повістку № 6643171, згідно з якою йому необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Володарка) на 9 годину 27.02.2026. У вказаній Повістці зазначено адресу: АДРЕСА_1 . Також Відповідачем надана копія розписки про виклик Позивача для проходження медичного огляду, яка в описі вкладення не зазначена.
У матеріалах адміністративної справи №71ЛП міститься Повідомлення від 17.02.2026 про дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у разі неприбуття за повісткою.
Також, Відповідачем додано до справи лист № 4/226 від 17.02.2026 р., підписаний т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_3 , яким надано роз`яснення ОСОБА_1 на його звернення та повідомлення про факт триваючого порушення мобілізаційного законодавства, а саме: вчасно не пройдена ВЛК, персональні дані оновлені не в повному обсязі.
Позивач за повісткою 27.02.2026 до органу ТЦК не з`явився, а тому Постановою від 20.03.2026 на Позивача накладено адміністративне стягнення за порушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
26.03.2026 Позивачу направлено Постанову, не погодившись з якою, Позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Нормативне регулювання спірних правовідносин

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, КУпАП, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402), Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487), Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402).
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).
Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували на момент виникнення спірних правовідносин).
Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України. 
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи затверджено Положення № 402.
Відповідно до абз. 1 п. 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП (п. 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення № 402).
Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення (абз. 1 п. 3.2 глави 3 розділу ІІ Положення № 402).
Як вбачається з Постанови, порушення, за яке на Позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, полягає у тому, що Позивач не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження медичного огляду у строк, зазначений у повістці від 17.02.2026 № 6643171, направленій на адресу реєстрації Позивача поштою, чим порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» «громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста».
Стаття 1 КУпАП визначає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Відповідно до ч. 1-2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210^-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч. 2 ст. 283 КУпАП).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Оцінка суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, при вирішенні справи колегія суддів виходить з такого.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про обізнаність Позивач щодо необхідності з`явитися до відділу ТЦК та СП та обізнаність щодо правопорушення.
Такого висновку суд першої інстанції дійшов у зв`язку з наступним.
На ім`я Позивача було сформовано Повістку № 6643171, згідно з якою йому необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Володарка) на 9 годину 27.02.2026 для проходження медичного огляду. 18.02.2026 засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням за номером 0930100088476 повістку направлено на адресу реєстрації Позивача: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією квитанції АТ «Укрпошта» та трекінгом поштового відправлення з веб-сайту АТ «Укрпошта». 28.02.2026 повістку повернуто до ТЦК, причиною повернення рекомендованого поштового відправлення є відсутність адресата за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ).
Позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_6 для з`ясування наявності даних щодо встановлення обставин для визначення придатності до військової служби під час мобілізації, зокрема, в повістці чітко вказано «для проходження медичного огляду». Проте матеріали справи не містять висновків ВЛК щодо визначення непридатності чи обмеженої придатності Позивача.
Колегія суддів не погоджується з вказаними доводами суду першої інстанції і, оцінюючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.
В апеляційній скарзі Позивач зазначає про незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, на підтвердження своєї позиції Позивач посилається на такі доводи:
- повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності направлене Позивачу до встановлення факту правопорушення;
- оскаржувану постанову і протокол про адміністративне правопорушення винесено без участі Позивача, без ознайомлення його з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та можливості надати пояснення по суті адміністративного правопорушення;
- вперше про оскаржувану постанову Позивач дізнався після її отримання 31.03.2026, що порушує положення ст. 268 КУпАП, яка гарантує кожній особі право знати, в чому її обвинувачують, надавати пояснення .подавати докази, користуватися юридичною допомогою, а також оскаржувати постанову у справі.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у цій справі доказів вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, за фактом якого винесено Постанову, виходячи з такого.
Позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Підставою для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності стала неприбуття Позивача 27.02.2026 до органу ТЦК за викликом.
В основу висновку про вчинення вказаного правопорушення покладено те, що 18.02.2026 Позивачу направлено повістку № 6643171 (а.с.41), згідно з якою Позивачу належить з`явитися 27.02.2026 о 9-00 за адресою: АДРЕСА_2 для проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_7 (Володарка) (далі також «орган ТЦК»), однак у встановлений строк Позивач за повісткою не з`явився. Поштове відправлення № 0930100088476 з повісткою та іншими документами, направлені Відповідачем Позивачу, повернулися відправнику у зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою, що підтверджується трекінгом поштового відправлення (а.с. 37).
06.03.2026 відправник (Відповідач) отримав поштове відправлення № 0930100088476, яке повернулося у зв`язку з відсутністю одержувача (Позивача) за вказаною адресою.
Керуючись п. 41 Порядку № 560, Відповідач помилково вважав повістку врученою.
30.03.2026 Відповідачем винесено Постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів враховує, що, як правильно встановлено судом першої інстанції, 18.02.2026 Відповідач рекомендованим листом з описом вкладення № 0930100088476 направив на ім`я Позивача: повістку ТЦК № 6643171, Повідомлення про розгляд постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, лист № 4/226 від 17.02.2026. 
Згідно з описом вкладення у цінний лист до поштового відправлення № 0930100088476 (а.с. 40) адресою, на яку направлено лист, вказано: « АДРЕСА_3 », хоча матеріалами справи підтверджено, що Позивач зареєстрований і проживає у будинку з номером 44.
Суд першої інстанції, встановивши, на яку адресу направлено повістку, не надав оцінку тому, що адреса, вказана в описі вкладення, Позивачу не належить.
Отже, у цій справі не доведено, що повістку, а також повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення (замість якого в описі вкладення вказано «Повідомлення про розгляд постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП») було направлено на адресу Позивача.
Згідно з трекінгом (а.с. 37), поштове відправлення № 0930100088476 повернулося відправнику (Відповідачу) у зв`язку з відсутністю одержувача (Позивача) за вказаною адресою. Повернення відбулося 28.02.2026, отже відсутність адресата встановлена працівниками Укрпошти у цей день.
Ця обставина помилково розцінена судом першої інстанції як підстава для застосування до спірних правовідносин наслідків, передбачених п. 41 Порядку № 560.
Пункт 41 Порядку № 560 встановлює, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази про повідомлення Позивачем територіального центру комплектування та соціальної підтримки іншої, крім адреси реєстрації, адреси проживання, докази направлення Позивачу повістки, а також повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, у матеріалах справи відсутні.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що згідно з описом вкладення (а.с. 40), копія якого долучена до матеріалів справи, повістку було направлено на адресу: АДРЕСА_3 , тобто не на адресу реєстрації Позивача.
Відсутність доказів такого направлення свідчить про відсутність підстав вважати, що Позивачу було відомо про необхідність з`явитися до органу ТЦК 27.02.2026, у тому числі з урахуванням положень п. 41 Порядку № 560.
Невручення Позивачу повістки вказує на необізнаність особи про виникнення у неї певного обов`язку.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що Відповідач не довів факт належного повідомлення Позивача про необхідність з`явитися до органу ТЦК, тому у діях (бездіяльності) Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке до нього застосовано адміністративне стягнення, а Постанова є протиправною.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Відповідно до ч. 1-2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На переконання колегії суддів, у цій справі не доведено наявність події і складу адміністративного правопорушення, що свідчить про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Окремо необхідно зазначити, що при винесенні Постанови порушено права Позивача як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Як зазначалося, поштове відправлення № 0930100088476 повернулося до Відповідача 06.03.2026.
За твердженням Відповідача, поштовим відправленням № 0930100088476 Позивачу також було направлено повідомлення про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с. 42), у якому вказано дату розгляду - 27.02.2026.
Колегія суддів зауважує, що оскаржувана Постанова датована 20.03.2026, проте докази повідомлення Позивача про таку дату розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності у матеріалах справи відсутні.
Зважаючи на це, колегія суддів констатує факт неповідомлення Позивача про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого прийнято оскаржувану Постанову. У спірному випадку порушення прав Позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, є окремою підставою для скасування Постанови, оскільки у разі участі Позивача у розгляді справи про адміністративне правопорушення могли бути з`ясовані обставини неодержання повістки, надалі встановлені судом.
Колегія суддів вважає, що у цій справі суд першої інстанції неповно дослідив обставини і докази у справі, що призвело до помилкового висновку про обґрунтованість притягнення Позивача до адміністративної відповідальності і відсутності підстав для скасування Постанови.
Стосовно доводу Позивача, що на його адресу разом з повісткою було направлене повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, що суперечить установленій процедурі та свідчить про передчасне формування документа про притягнення до відповідальності, колегія суддів зазначає таке.
Адміністративне правопорушення, за вчинення якого на Позивача накладено адміністративне стягнення, не належить до категорії правопорушень, щодо яких надсилається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності. Як слушно Позивач зазначає в апеляційній скарзі, таке повідомлення направляється у разі притягнення особи до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152^-1 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності відсутнє.
Водночас а.с. 36-46 містять копію матеріалів Справи № 71 ЛП про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Справа № 71).
До матеріалів Справи № 71 долучено Повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у разі неприбуття за повісткою (а.с. 42), яке направлялося на адресу Позивача разом з повісткою, але не було ним отримане.
Відтак, твердження Позивача направлення на його адресу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності спростовується матеріалами справи.
Враховуючи наведене, за результатами апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку про підтвердження доводів апеляційної скарги про порушення прав Позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, а також про недоведеність суб`єктом владних повноважень факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, за яке до нього застосовано адміністративне стягнення.
Колегія суддів враховує, що згідно з п. 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. 
Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зважаючи, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2026, ухвалення нової постанови про скасування Постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Судові витрати

За подання позовної заяви Позивач сплатив судовий збір у розмірі 665,60 грн., за подання апеляційної скарги - судовий збір у розмірі 998,40 грн., тому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача підлягають понесені Позивачем судові витрати у розмірі 1664,00 грн.
Керуючись статтями 243, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2026 у справі № 357/6360/26 задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2026 у справі № 357/6360/26 скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову 4БЦРТЦК № 71 ЛП від 20.03.2026 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальній сумі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Ю.О. Тереза

Судді Н.В. Безименна

Ю.К. Черпак