Справа 556/1084/25  
Номер провадження 2-а/556/13/2026 

ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2026 р. сел. Володимирець 
Володимирецький районний суд Рівненської області у складі: 
головуючого судді Іванків О.В., 
при секретарі судового засідання Кньовець Н.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Володимирець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4451012 від 08.04.2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 510 грн. 
В обґрунтування позову зазначив, що постановою серії ЕНА № 4451012 від 08.04.2025 року, яку було винесено поліцейським 2 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Рівненській області капралом поліції Годунко Б.Б., позивача ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що 04.03.2025 року позивач вчинив об`їзд ближче ніж за 100м. перед пішохідним переходом по-за населеним пунктом, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України. 
Позивач зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував та з постановою не згоден. Того дня 04.03.2025 року приблизно о 13 годині на автошляху Р05 (відрізок Сарни-Рівне), недоїжджаючи до повороту у село Малинськ Сарненського району, позивач рухався на автомобілі марки «Вольво» ХС60, д.н.з. НОМЕР_1 до міста Рівне. В попутному напрямку в зазначений час, поперед його автомобіля рухався легковий автомобіль, який увімкнув правий поворот і став рухатись доволі повільно, що змусило його зменшити швидкість автомобіля, до 10 км на годину, а згодом і ще менше. При цьому така повільна швидкість в автомобілі який рухався попереду проходила заздалегідь до повороту праворуч у село Малинськ і вказаний автомобіль маючи реальну можливість їхати наближеним до крайньої правої сторони автошляху, практично продовжував повільно рухатись попереду, впритул до роздільної смуги. 
Оскільки транспортний засіб, який рухався попереду, майже зупинив свій рух та призвів до руху автомобіля позивача на надмірно повільній швидкості, тому позивач, переконавшись у відсутності пішоходів на переході, відсутності у зустрічних транспортних засобів та транспортних засобів, які могли рухатись позаду його автомобіля та здійснювати обгін, з метою виконання маневру об`їзду увімкнув лівий поворот і здійснив маневр об`їзду автомобіля, який був попереду в попутному напрямку. Одразу ж після здійснення маневру об`їзду позивач побачив на узбіччі співробітників поліції, які наказали йому зупинитися. Надалі необ`єктивно, безпідставно та упереджено поліцейський повідомив, що позивачем було здійснено заборонений обгін всупереч діючих Правил дорожнього руху, замовчуючи про очевидну та наявну перешкоду для руху позивача. Після наведеного працівники поліції повідомили позивачу, що стосовно нього буде винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, залишаючи поза увагою його застереження про те, що це був не обгін, а вимушений маневр об`їзду перешкоди.
Після отримання даної постанови та ознайомившись із даною постановою ОСОБА_1 , вважає, що адміністративне стягнення накладено відносно нього безпідставно в зв`язку з чим звернувся до суду та просить скасувати винесену постанову, справу про адміністративні правопорушення по ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.
Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 14.04.2025.
Ухвалою суду від 20 травня 2025 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження.
Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 06.05.2025 року представник відповідача УПП в Рівненській області ДПП Биков О.В., надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його вимог, крім цього факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується обставинами викладеними у постанові. Також наголосив на дотриманні процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Будь-яких інших заяв чи клопотань по суті справи сторонами не надано.
Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив розгляд справи проводити у його відсутності. 
Представник відповідача УПП в Рівненській області ДПП в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи у його відсутності не клопотав.
Відповідно до ч.3 ст.268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Судом встановлено, що поліцейським 2 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Рівненській області капралом поліції Годунко Б.Б., було винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4451012 від 08.04.2025 року, згідно якої до ОСОБА_1 , застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за те, що останній 04.03.2025 в 12:49:15 на А/Д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів 92 км. керуючи ТЗ марки «Вольво» ХС60, д.н.з. НОМЕР_1 порушив правила обгону, а саме здійснив обгін ближче ніж за 100 м перед пішоходним переходом по-за населеним пунктом, чим порушив п.14.6.в ПДР - "Обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та за 100 м поза населеним пунктом", чим вчинив правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 14.6 підпункт "в" ПДР України, обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та за 100 м поза населеним пунктом.
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Позивачу в провину ставиться правопорушення, що виразилося в обгоні ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та за 100 м поза населеним пунктом, який заборонений п.п. в п. 14.6 ПДР України.
Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, на думку суду постанова та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, або автомобільного відеореєстратора відповідач мав би покладати в основу доведення обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Однак, як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, та доданих до нього відеозаписів та знімків екрану на яких не можна достеменно зрозуміти, що саме транспортний засіб марки «Вольво» ХС60, д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 , здійснює обгін автомобіля, який рухається в попутному напрямку.
Однак знімок екрану_1.png, підтверджує наявність дорожнього знаку 5.38.1 “Пішохідний перехід”.
Суд погоджується з доводами відповідача про наявність пішохідного переходу, оскільки з досліджених судом матеріалів справи, зокрема відеозапису, вбачається, що місце події обладнане дорожнім знаком, який позначає пішохідний перехід, та є візуально помітним для учасників дорожнього руху.
Разом із тим сама по собі наявність пішохідного переходу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП. Для кваліфікації дій за підпунктом «в» пункту 14.6 Правил дорожнього руху України відповідач повинен довести, що позивач здійснив саме обгін транспортного засобу ближче ніж за 100 метрів перед пішохідним переходом.
Суд звертає увагу, що відповідальність за частиною другою статті 122 КУпАП у даному випадку пов`язується з порушенням вимог підпункту «в» пункту 14.6 Правил дорожнього руху України, який встановлює заборону саме на здійснення обгону ближче ніж за 100 метрів перед пішохідним переходом поза населеним пунктом.
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України обгін є випередженням одного або кількох транспортних засобів, пов`язаним із виїздом на смугу зустрічного руху. Натомість об`їзд є самостійним маневром, який здійснюється з метою об`їзду перешкоди, що виникла на смузі руху, та не є тотожним поняттю «обгін».
Досліджені судом докази не підтверджують, що позивач здійснив саме обгін транспортного засобу у розумінні Правил дорожнього руху України. Натомість вони свідчать про виконання маневру об`їзду, що не охоплюється диспозицією підпункту «в» пункту 14.6 Правил дорожнього руху України.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували всі обов`язкові елементи складу адміністративного правопорушення, зокрема факт здійснення саме обгону. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували, що позивач здійснив випередження транспортного засобу з виїздом на смугу зустрічного руху. Посилання у постанові лише на виконання позивачем маневру без належного встановлення його характеру не може бути достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Отже, суд доходить висновку, що відповідач фактично ототожнив поняття «об`їзд» та «обгін», хоча Правила дорожнього руху України розмежовують зазначені маневри, а юридична відповідальність за частиною другою статті 122 КУпАП настає виключно за порушення правил здійснення обгону.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порушення правил дорожнього руху України, позивачем оспорюється. Інших належних та допустимих доказів які б свідчили протилежне матеріали адміністративного провадження не містять та суду не надано та судом під час розгляду справи не встановлено.
Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з вимогамич. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Оцінюючи викладені обставини, суд переконаний, що винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь,.
Враховуючи, що представником відповідача не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що водій транспортного засобу марки «Вольво» ХС60, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив саме обгін з порушенням вимог пункту 14.6 підпункт "в" Правил дорожнього руху України, а саме: "Обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та за 100 м поза населеним пунктом", оскаржувана постанова серії ЕНА № 4451012 від 08.04.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено
Будь-яких доказів у справі щодо вчинення правопорушень позивачем, відповідачем суду не надано і посилань на їх наявність не наведено, а тому суд вважає, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факту вчинення  ОСОБА_2 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги  ОСОБА_1 , задовольнити та скасувати постанову ЕНА №4451012 від 08.04.2025 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності ч.2 ст. 122 КУпАП.
У відповідності до вимог ч.1 ст.139 КАС України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. 
Враховуючи викладене, керуючись на підставі ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 247, 279, ч.1 ст. 293 КУпАП, п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, додатку 1 Правил дорожнього руху ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю. 
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №4451012 від 08.04.2025 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, а провадження по справі закрити внаслідок відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, (ЄДРПОУ 40108761) на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн., 60 коп.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Іванків

Учасники провадження: 
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП  НОМЕР_2 ), житель АДРЕСА_1 . 
Відповідач – Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Рівне, вул. С.Бандери, 14, ін.33028, код ЄДРПОУ 40108761.