Справа № 686/8994/26
Провадження № 2/686/6709/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,
секретаря судового засідання Сікори Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 
до
ОСОБА_2 
про розірвання шлюбу 
встановив:
В березні 2026 року позивач звернувся із заявою до суду, в якій вказав, що з відповідачем з 2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб, а також стягнути правову допомогу.
Представник позивача подала клопотання про слухання справи без її участі, позов підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, заперечень проти розірвання шлюбу не має.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04.01.2023, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №3. Від шлюбу народився донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.
Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За приписами статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Аналізуючи норми чинного законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.
У позовній заяві позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні життєві погляди, спільне господарство не ведеться, також вказала, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе.
Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, при цьому вказав, що шлюбні відносини фактично припинені, сімейне життя не склалось, примирення неможливе.
Шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. Суду не надано будь-яких заперечень щодо розірвання шлюбу, не спростовано доводи позивача про фактичне припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства.
Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання такого шлюбу.
Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 569/458/18.
За таких обставин сім`ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Надання правової допомоги позивачу здійснювала адвокат Фортельна Ю.Ю. на підставі договору про надання правової допомоги №10 від 17.03.2026, ордеру серія ВХ №1122351 від 17.03.2026. 
Згідно платіжної інструкції від 25.03.2026 надано правову допомогу на загальну суму 5000 грн., яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 1331,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 24.03.2026, а отже, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60грн., а з державного бюджету ОСОБА_1 підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 142, 247, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд –
ухвалив:
Позов задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 04 січня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №3, розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн. 50 коп. та правову допомогу в розмірі 5000 грн. 
Повернути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Дата складення повного тексту рішення: 21.07.2026.
Суддя: