Справа № 134/1230/26
3/134/248/2026
ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 липня 2026 року       селище Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Швець Л.В., ознайомившись із матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який не працює, проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановила:

ОСОБА_1 11 червня 2026 року о 13 год. 20 хв. на напрямку н.п. Рудник (Україна) – н.п. Фрунзівка (РМ) в районі проміжного прикордонного знаку № 0220, на відстані 40 м від лінії державного кордону, в пішому порядку поза встановленими пунктами здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України, чим порушив ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, на зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення адресу судом надсилалася судова повістка, проте вона повернулась до суду з відміткою «Одержувач відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, зазначена адреса міститься у письмових поясненнях, наданих ОСОБА_1 11 червня 2026 року, а також зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення від 11 червня 2026 року.
В матеріалах справи є заява ОСОБА_1 від 11 червня 2026 року, в якій він вказав, що вину у вчиненому правопорушенні визнає, просить розглянути справу відносно нього у його відсутність.
Частиною 2 статті 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ч. 1 ст.204-1 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку.
Оскільки присутність особи у справах цієї категорії законом не визначена як обов`язкова, а також враховуючи її письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону здійснюється через пункти пропуску в установленому законом порядку, якщо інше не передбачено законодавством.
Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.
Частина перша ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Вина  ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, серія ПдРУ № 334846 від 11 червня 2026 року; рапортом старшого сержанта В. Драгомаз відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) від 11 червня 2026 року; поясненнями  ОСОБА_1 від 11 червня 2026 року, у яких він підтвердив факт, який описано у вищевказаному протоколі складеному відносно нього, вказавши, що свою вину визнає та щиро кається; інформацією щодо виникнення обстановки на ділянці віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 11 червня 2026 року; схемою виявлення порушення на державному кордоні Вінницької області (ділянка віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 24 ПРИКЗ) від 11 червня 2026; заявою  ОСОБА_1  від 11 червня 2026 року, в якій він вказав, що вину у вказаному правопорушенні визнав.
Відповідно Постанови КМУ від 03.08.1998 № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» на території Вінницької області такими районами визначено Могилів-Подільський та Тульчинський райони.
Згідно зі ст. 23 Закону України «Про державний кордон України» у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, використання повітряних суден, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки малих і спортивних суден і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.
Як вбачається з матеріалів справи  ОСОБА_1 11.06.2026 року був зупинений працівниками прикордонної служби в районі дії проміжного прикордонного знаку № 0220, що узгоджується з викладеними у протоколі обставинами щодо спроби незаконного перетинання державного кордону поза встановленим пунктом пропуску.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, доведена. Його дії суд кваліфікує як спробу незаконного перетинання державного кордону України.
При призначенні адміністративного стягнення  ОСОБА_1 , суд враховує характер скоєного правопорушення та особу винного.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд визнає щире каяття правопорушника. Обставин, що обтяжують відповідальність, не встановлено.
Стаття 23 КУпАП визначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, про що свідчить його письмова заява, яка міститься в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу.
Такий вид адміністративного стягнення буде необхідним і достатнім для попередження скоєння нових адміністративних правопорушень особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн. 
Керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 204-1, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановила:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 665,60 грн судового збору. 
Роз`яснити, що згідно статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із статтею 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя