Справа № 175/6699/26
Провадження № 2/175/1887/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року Дніпровський районний суд
Дніпропетровської області
у складі: головуючого
судді Васюченко О.Г.
з секретарем Кульпіною Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області в селищі Слобожанське цивільну справу за позовом ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій,
ВСТАНОВИВ:

ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, за адресою: АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_2 . Відповідно до заяви № 974 від 11.01.2024 ОСОБА_1 призначено та виплачено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2024 по 31.03.2024 в сумі 1297,19 грн, та з 01.04.2024 по 30.04.2025 - 460,70 грн помісячно. За результатами верифікації, наданої Міністерством фінансів України 18.07.2024 виявлено, що протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії ОСОБА_1 було здійснено операцію з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти на загальну суму, що перевищує 50 тис. гривень. Покупка здійснена в АТ КБ «ПриватБанк». Дата операції з 06.06.2023 по 21.06.2023. В долученій до звернення від 11.01.2024 декларації про доходи і витрати ОСОБА_1 не зазначила інформацію про здійснення операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти, а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 50 тис гривень (докази про банківські операції ОСОБА_1 в АТ КБ Приватбанк з 01.01.2023 по 01.07.2024 додаються). Відповідно до пункту 119 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (далі - Положення) ОСОБА_1 було припинено виплату житлової субсидії з 01.05.2025. Сума надміру сплаченої житлової субсидії за період з 01.01.2024 по 30.04.2024 складає 4352,27 грн. Засобом телефонного зв`язку 23.07.2024 отримувача житлової субсидії ОСОБА_1 було повідомлено про факт виявлення переплати, необхідність її відшкодування, та надані реквізити для повернення коштів. На рахунок Пенсійного фонду України, передбачений для забезпечення фінансування та обліку сум повернень виплати житлових субсидій та пільг, 23.07.2024 ОСОБА_1 частково повернула кошти в сумі 557,00 грн. Листом Головного управління за вих. № 0500-0204-8/73580 від 24.07.2024 ОСОБА_1 було повідомлено про наявність переплати житлової субсидії та можливість її погашення. Під час виплати житлової субсидії у період з 01.10.2024 по 30.04.2025 було здійснено відрахування надміру виплаченої житлової субсидії у загальній сумі 1456,03 грн. Таким чином залишок переплати склав 2339,24 грн. Подальше утримання переплати неможливе, оскільки з 01.05.2025 ОСОБА_1 відмовлено в призначені житлової субсидії в зв`язку з наявною заборгованістю з оплати житлово-комунальних послуг. В телефонному режимі 26.05.2025 отримувача житлової субсидії було повідомлено про неможливість подальшого утримання переплати, та про необхідність добровільного повернення коштів. В ході розмови ОСОБА_1 повідомила, що відшкодовування буде здійснювати частинами з червня 2025 року. З липня 2025 телефонний номер абонента не обслуговується. До теперішнього часу кошти на рахунок Пенсійного фонду України від ОСОБА_1 не надходили.
Внаслідок неправомірної поведінки відповідачки виникла переплата житлової субсидії в розмірі 2339,24 грн.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2026 року року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач правом надання відзиву на позов не скористався.
Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.
Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, про причини не явки суду не повідомили. Причини їх неявки в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, а тому з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає, що відсутність відповідача не перешкоджає розгляду справи. Отже, суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних матеріалів і доказів. При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто перешкоджає вирішенню цієї справи. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Також, відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відповідач відзив до суду не подавав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, за адресою: АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_2 . 
Відповідно до заяви № 974 від 11.01.2024 ОСОБА_1 призначено та виплачено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2024 по 31.03.2024 в сумі 1297,19 грн, та з 01.04.2024 по 30.04.2025 - 460,70 грн помісячно. 
За результатами верифікації, наданої Міністерством фінансів України 18.07.2024 виявлено, що протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії ОСОБА_1 було здійснено операцію з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти на загальну суму, що перевищує 50 тис. гривень. 
Покупка здійснена в АТ КБ «ПриватБанк». Дата операції з 06.06.2023 по 21.06.2023. В долученій до звернення від 11.01.2024 декларації про доходи і витрати ОСОБА_1 не зазначила інформацію про здійснення операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти, а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 50 тис гривень (докази про банківські операції ОСОБА_1 в АТ КБ Приватбанк з 01.01.2023 по 01.07.2024 додаються). Відповідно до пункту 119 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (далі - Положення) ОСОБА_1 було припинено виплату житлової субсидії з 01.05.2025. 
Сума надміру сплаченої житлової субсидії за період з 01.01.2024 по 30.04.2024 складає 4352,27 грн. Засобом телефонного зв`язку 23.07.2024 отримувача житлової субсидії ОСОБА_1 було повідомлено про факт виявлення переплати, необхідність її відшкодування, та надані реквізити для повернення коштів. 
На рахунок Пенсійного фонду України, передбачений для забезпечення фінансування та обліку сум повернень виплати житлових субсидій та пільг, 23.07.2024 ОСОБА_1 частково повернула кошти в сумі 557,00 грн. Листом Головного управління за вих. № 0500-0204-8/73580 від 24.07.2024 ОСОБА_1 було повідомлено про наявність переплати житлової субсидії та можливість її погашення. Під час виплати житлової субсидії у період з 01.10.2024 по 30.04.2025 було здійснено відрахування надміру виплаченої житлової субсидії у загальній сумі 1456,03 грн. Таким чином залишок переплати склав 2339,24 грн. 
Подальше утримання переплати неможливе, оскільки з 01.05.2025 ОСОБА_1 відмовлено в призначені житлової субсидії в зв`язку з наявною заборгованістю з оплати житлово-комунальних послуг. В телефонному режимі 26.05.2025 отримувача житлової субсидії було повідомлено про неможливість подальшого утримання переплати, та про необхідність добровільного повернення коштів. 
В ході розмови ОСОБА_1 повідомлено, що відшкодовування буде здійснювати частинами з червня 2025 року. З липня 2025 телефонний номер абонента не обслуговується. 
До теперішнього часу кошти на рахунок Пенсійного фонду України від ОСОБА_1 не надходили.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Відповідно до пункту 125 Положення на вимогу уповноваженого органу, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином на рахунок Пенсійного фонду України. У разі призначення житлової субсидії громадянину на наступний період уповноважений орган може утримувати суму надміру виплаченої житлової субсидії під час виплати щомісячних сум субсидій шляхом їх зменшення не більш як 20 відсотків. 
Згідно пункту 127 Положення у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку. 
Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 
Стаття 1214 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. 
Згідно з статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. 
Аналіз положень статті 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22.01.2014 по справі № 6-151цс13 та постанові від 02.07.2014 по справі № 6- 91цс14. 
Оскільки сума отримана відповідачкою за документами, які піддаються сумніву, вказана обставина свідчить про недобросовісність набувача, тому така в силу статті 1215 ЦК України має бути з неї стягнута. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про наявність переплати житлової субсидії та необхідності її відшкодування у добровільному порядку, але на повідомлення Головного управління не відреагувала та кошти на розрахунковий рахунок не повернула. 
Також, надміру виплачена призначена житлова субсидія складає 2339,24 грн, яка була виплачена відповідачці внаслідок свідомого не повідомлення нею інформації, що вплинуло на призначення житлової субсидії, то Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає, що є законні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суми переплати житлової субсидії у розмірі 2339,24 грн.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина друга статті 77 ЦПК України). Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності із пунктом 10 частини третьої статті 175 ЦПК України підтверджуємо, що Позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, надавши оцінку кожному доказу, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачана користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРПОУ 13486010 місце знаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, р/р № НОМЕР_3 , відкритий в АТ "Ощадбанк", ЄДРПОУ 00035323) суму надміру виплаченої житлової субсидії у розмірі 2339,24 грн.. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 3028 гривень.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя          О.Г. Васюченко