ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року   Справа № 906/453/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Кульчій І.М., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Мамченко Ю.А. 

секретар судового засідання Муляр О.М. 
за участю представників сторін:
позивача - Голубицький С.Г. (в залі суду), Дудяк Р.А. (в режимі відеоконференції);
відповідача - Антоненко А.Ю. (в режимі відеоконференції);
третіх осіб - не з`явилися;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 у справі №906/453/19
за позовом ОСОБА_2 
до Акціонерного товариства "Рудь"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Акціонерного товариства "Рудь": ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 
про визнання права на стягнення доплати з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат та стягнення 14 648 629, 52 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції
Фізичні особи ОСОБА_2 (позтвач-1), ОСОБА_6 (позивач-2), Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтік Фінанс Груп" (позивач-3), Товариство з обмеженою відповідальністю "Навігатор Інвест" (позивач-4), Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Івекс Ессет Менеджмент", що діє від свого імені за рахунок та в інтересах Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Атлантік" (позивач-5) звернулися до Господарського суду Житомирської області з позовом до Акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" (відповідач-1), фізичної особи ОСОБА_5 (відповідач-2) про визнання недійсним рішення наглядової ради АТ "Житомирський маслозавод", оформлене протоколом № 88 від 09.01.2018, та стягнення компенсації вартості придбаних акцій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивачів, наглядова рада АТ "Житомирський маслозавод", приймаючи рішення, оформлене протоколом №88 від 09.01.2018, неправомірно затвердила ринкову вартість однієї простої іменної акції товариства у розмірі 10,39 грн, яка не відповідала її дійсній ринковій вартості. Позивачі зазначали, що під час визначення ціни акцій було порушено вимоги законодавства, а саме рішення прийнято з порушенням порядку формування та діяльності Наглядової ради, її члени діяли не в інтересах усіх акціонерів, а в інтересах ОСОБА_5 та пов`язаних із ним осіб. На підтвердження заниження вартості акцій позивачі посилаються, зокрема, на висновок судово-економічної експертизи № 1041/27601 від 17.04.2019, незалежні звіти про оцінку акцій та дані щодо їх біржового курсу. За твердженнями позивачів, затвердження заниженої вартості акцій призвело до їх примусового викупу в процедурі сквіз-ауту за ціною 10,39 грн за акцію та, відповідно, до недоотримання ними належної майнової компенсації. У зв`язку з цим позивачі просили визнати недійсним зазначене рішення Наглядової ради та стягнути з ОСОБА_5 різницю між дійсною ринковою вартістю належних їм пакетів акцій та сумами, фактично сплаченими за них під час обов`язкового продажу.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №906/453/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалами Господарського суду Житомирської області від 04.11.2019, 11.12.2019, 26.12.2019 та 30.01.2020 оголошувалися перерви у підготовчих засіданнях у зв`язку з необхідністю вчинення учасниками справи процесуальних дій та розгляду заявлених ними клопотань.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.03.2020 у даній справі призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.02.2021 суд вирішував процесуальні питання, пов`язані з подальшим розглядом справи після проведення експертного дослідження. Ухвалою від 06.05.2021 провадження у справі поновлено на стадії підготовчого провадження. Після отримання висновку комплексної комісійної експертизи від 20.04.2021 суд у підготовчих засіданнях 25.05.2021, 16.06.2021 та 24.06.2021 розглянув процесуальні заяви учасників та питання щодо висновку експертів.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 призначено у справі повторну комплексну судову експертизу, предметом якої, зокрема, було визначення ринкової вартості однієї простої іменної акції ПАТ "Житомирський маслозавод" станом на 22.12.2017, а також надання оцінки звіту оцінювача щодо вартості акцій.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.01.2022 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №756/3128/20, оскільки результати розгляду цієї справи мали значення для визначення права вимоги на грошові кошти за акції, що були предметом спору у справі № 906/453/19.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.02.2025 поновлено провадження у справі №906/453/19 та залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - фізичну особу ОСОБА_2 .
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.03.2025 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - фізичної особи ОСОБА_2 до АТ "Рудь", предметом якої було коригування розподілу грошових коштів, що підлягали сплаті за придбані акції ПАТ "Житомирський маслозавод"; припинено участь у справі фізичної особи ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_7 .
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 25.03.2025 заяву фізичної особи ОСОБА_8 від 20.12.2021 (вх. № г/с 01-44/603/25 від 28.02.2025) про відмову від позову до Акціонерного товариства "Рудь" та до фізичної особи ОСОБА_5 задоволено частково. Прийнято відмову фізичної особи ОСОБА_8 від 20.12.2021 (вх. № г/с 01-44/603/25 від 28.02.2025) від позову до Акціонерного товариства "Рудь" про визнання недійсним рішення наглядової ради АТ "Житомирський маслозавод", оформленого протоколом №88 від 09.01.2018 та закрито провадження у справі за цією позовною вимогою. Відмовлено фізичній особі ОСОБА_9 у задоволенні заяви від 20.12.2021 (вх. № г/с 01-44/603/25 від 28.02.2025) про відмову від позову до фізичної особи ОСОБА_5 про стягнення компенсації вартості придбаних акцій у кількості 110000 штук на загальну суму 3 158 100, 00 грн на цій стадії судового процесу.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29.05.2025 залишено без розгляду заяву фізичної особи ОСОБА_7 від 20.05.2025 (вх. № г/с 01-44/1561/25 від 26.05.2025) про залишення без розгляду позовної заяви до фізичної особи ОСОБА_5 про стягнення компенсації вартості придбаних акцій у кількості 110000 штук на загальну суму 3 158 100, 00 грн.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 у справі №906/453/19 апеляційні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та Акціонерного товариства "Рудь" задоволено. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 29.05.2025 у справі № 906/453/19 скасовано в частині залишення без розгляду заяви фізичної особи ОСОБА_7 від 20.05.2025 (вх. № г/с 01-44/1561/25 від 26.05.2025) про залишення без розгляду її позовної заяви до фізичної особи ОСОБА_5 про стягнення компенсації вартості придбаних акцій у кількості 110 000 штук на загальну суму 3 158 100,00 грн, ухвалено в цій частині нове рішення, яким залишено без розгляду позовну заяву фізичної особи ОСОБА_7 від 20.05.2025 (вх. № г/с 01-44/1561/25 від 26.05.2025) до фізичної особи ОСОБА_5 про стягнення компенсації вартості придбаних акцій у кількості 110 000 штук на загальну суму 3 158 100, 00 грн.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.01.2026 залучено до складу учасників справи третю особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні АТ "Рудь" - фізичну особу ОСОБА_3 .
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.05.2026 у справі №906/453/19 задоволено заяву третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_2 від 30.03.2026 про зміну предмету позову на підставі ч. 3 ст. 46 ГПК України. Постановлено розглядати з 12.05.2026 позов третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Рудь" в наступній редакції позовних вимог:
- визнати право ОСОБА_2 (після зміни позовних вимог - позивач) на стягнення з Акціонерного товариства "Рудь" (після зміни позовних вимог - відповідач) доплати з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за всі 110 000 акцій ПАТ "Житомирський маслозавод", викуплені у ОСОБА_6 на підставі Публічної безвідкличної вимоги від 10.01.2018 про примусове придбання акцій в усіх власників акцій ПАТ "Житомирський маслозавод", який був складений ПАТ "Житомирський маслозавод";
- стягнути з Акціонерного товариства "Рудь" на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 14 648 629,52грн, з яких: 6 234 600,00 грн - доплата за акції, 1 503 585,73 грн - 3% річних за період з 22.01.2018 по 31.01.2026 на суму доплати за акції, 6 901 433,79 грн - сума інфляційних втрат на суму доплати за акції за період з 22.01.2018 по 31.01.2026.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.06.2026 у справі №906/453/19 заяву фізичної особи ОСОБА_4 від 26.05.2026 про залучення третіх осіб на стороні відповідача задоволено. Залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Акціонерного товариства "Рудь": фізичну особу ОСОБА_4 , фізичну особу ОСОБА_1 , фізичну особу ОСОБА_5 . Продовжено стадію підготовчого провадження.
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 призначено у справі №906/453/19 повторну комплексну судову експертизу, проведення якої доручено:
- судовому експерту Ковбич Тетяні Миколаївні (свідоцтво №1077 від 19.12.2006р., дійсне до 01.03.2022р.);
- судовому експерту Педь Ірині Валеріївні (свідоцтво №1082 від 31.01.2007р., безстрокове);
- судовому експерту Бойко Юлії Василівні ( свідоцтво №1256 від 09.06.2008р., дійсне до 07.04.2024р.) та оцінювачу (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ЦМК №80 від 24.04.2004р. ( безстрокове); посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ЦМК № 1167-ПК від 11.12.20р.).
Визначено провідним судовим експертом Бойко Юлію Василівну (свідоцтво №1256 від 09.06.2008р., дійсне до 07.04.2024р.; кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ЦМК №80 від 24.04.2004р. (безстрокове); посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ЦМК № 1167-ПК від 11.12.20р.).
Попереджено судових експертів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України за подання завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених судом обов`язків.
На вирішення судових експертів Ковбич Тетяни Миколаївни, ОСОБА_11 та Бойко Юлії Василівни винесено питання в редакції ухвали про призначення у справі первинної комплексної судової експертизи від 11.03.2020, і зокрема:
- чи відповідає виконана оцінювачем Бевзо О.В. ( кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ЦМК№144 від 09.10.2004 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ЦМК№3125-ПК від 12.05.2016р.) у звіті № 24/2017 про оцінку ринкової вартості пакету простих іменних акцій ПТ "Житомирський маслозавод" у кількості 27 865 000 акцій, який становить 100% статутного капіталу за станом на 22 грудня 2017 року (свідоцтво про реєстрацію випуску акцій №03/06/1/10 від 05 травня 2010 року, дата видачі свідоцтва -05 травня 2010 року, код цінних паперів (ISIN)- UA4000066591) оцінка ринкової вартості однієї простої іменної акції Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" в розмірі 10,39грн без ПДВ станом на 22 грудня 2017 року вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам?
- якщо не відповідає, визначити, якою була ринкова вартість однієї простої іменної акції Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" станом на 22 грудня 2017 року?
Зобов`язано судових експертів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та Бойко Юлії Василівні під час проведення повторної комплексної експертизи досліджувати ті самі об`єкти, що були визначенні судом в якості вихідних даних при проведенні первинної комплексної експертизи КНДІСЕ, і зокрема:
- п. 2 резолютивної частини ухвали суду від 22.06.2020р.;
- п. 5 резолютивної частини ухвали суду від 06.10.2020р.;
- п.п. 2.1 п. 2 резолютивної частини ухвали суду від 09.11.2020р.
Зобов`язано судових експертів Ковбич Тетяні Миколаївні, ОСОБА_11 та Бойко Юлії Василівні надіслати спільний висновок на адресу господарського суду у двомісячний строк, перебіг якого розпочнеться з робочого дня, наступного за днем надходження матеріалів справи №906/453/19 та додаткових об`єктів експертного дослідження в належним чином засвідчених копіях, вміщених у 5 (п`ять) томів, сформованих відповідачем -1 власними засобами провідному судовому експерту Бойко Юлії Василівні на адресу ТОВ "Експертна група "ЕС ЕНД ДІ" (м. Київ).
Покладено оплату витрат на проведення у справі повторної комплексної судової експертизи пропорційно на сторін справи:
- фізичну особу ОСОБА_6 ;
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтік Фінанс Груп";
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Навігатор Інвест";
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Івекс Ессет Менеджмент", що діє від свого імені за рахунок та в інтересах Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Атлантік";
- Акціонерне товариство "Житомирський маслозавод";
- фізичну особу ОСОБА_5 .
Ухвалено не приймати до матеріалів справи в якості засобу доказування Висновок експертів №1041/54101 за результатами комісійної судово-економічної експертизи, складений 19.05.2021р. судовими експертами Педь І.В. (свідоцтво № 1082 від 31.01.2007р.) та Бойко Ю.В. (свідоцтво № 1256 від 09.06.2008р.) на запит позивача -1 для відповіді на питання: якою є ринкова вартість однієї іменної простої акції (код цінних паперів (ISIN UA4000066591) Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" (код ЄДРПОУ емітента 00182863) станом на 22.12.2017р., визначена майновим методом (методом чистих активів) за формулою ринкова вартість чистих активів товариства поділена на загальну кількість простих акцій товариства.
Повернуто позивачу-1 засвідчену копію Висновку експертів №1041/54101 за результатами комісійної судово-економічної експертизи, складеного 19.05.2021р. судовими експертами Педь І.В. (свідоцтво № 1082 від 31.01.2007р.) та Бойко Ю.В. (свідоцтво № 1256 від 09.06.2008р.), поданого до суду із заявою про долучення доказів від 19.05.21р. (вх. № г/с 10894 від 25.05.21р.), а також додатки 2-11 до заперечення до Висновку експертів за результатами проведення комплексної комісійної судової експертизи №11537/11538/20-71/37538/37539/20-71 (вх. № г/с 10674 від 24.05.21р.).
Приєднано до матеріалів справи копію титульного аркушу Висновку експертів №1041/54101 за результатами комісійної судово-економічної експертизи, складеного 19.05.2021р. та копію посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ЦМК № 1167-ПК від 11.12.20р., виданого судовому експерту Бойко Ю.В.
Відмовлено позивачу-1 у задоволенні клопотання, викладеного у запереченні до Висновку експертів за результатами проведення комплексної комісійної судової експертизи № 11537/11538/20-71/37538/37539/20-71 (вх. № г/с 10674 від 24.05.21р.), щодо покладення на відповідачів у справі понесених ним витрат в сумі 18000,00 грн за проведену за його замовленням судову комісійну судово-економічну експертизу та надання Висновку експертів №1041/54101 від 19.05.2021р.
Зупинено провадження у справі на час проведення повторної комплексної судової експертизи.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована наявністю істотних сумнівів у повноті, об`єктивності та належності проведеної первинної комплексної експертизи, зокрема:
- експертом Максименко Т.О. не було достовірно підтверджено достатність наданих об`єктів дослідження для відповіді на поставлене судом питання;
- у ході проведення експертизи було змінено склад її виконавців, унаслідок чого висновок від 20.04.2021 складено іншими експертами, ніж тими, яким ухвалою суду доручалося проведення експертизи;
- новими експертами дослідження проведено у стислий строк - менш ніж за півтора місяці, що з огляду на обсяг матеріалів викликало у суду обґрунтовані сумніви щодо повноти та об`єктивності дослідження;
- зміна виконавців експертизи без дотримання визначеного судом порядку позбавила учасників справи можливості реалізувати право на відвід експертів;
- з огляду на встановлені порушення суд дійшов висновку про необхідність проведення повторної комплексної експертизи іншими експертами відповідно до ч. 2 ст. 107 ГПК України;
- повторну експертизу доручено експертам ОСОБА_11 , Бойко Ю.В. та Ковбич Т.М., при цьому Бойко Ю.В. визначено провідним експертом з огляду на наявність у неї відповідної кваліфікації оцінювача.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Вівсик Сергій Ананійович звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.
Апелянт вважає, що суд безпідставно доручив проведення повторної комплексної експертизи експертам, які вже надавали висновки у цій справі. На його думку, це суперечить ч. 2 ст. 107 ГПК України, ставить під сумнів неупередженість експертів, порушує принципи змагальності та рівності сторін, а також є суперечливим з огляду на те, що суд раніше висловив сумніви щодо правильності їхніх висновків.
Позивач ( ОСОБА_2 ) у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідач (АТ "Рудь") у відзиві на апеляційну скаргу просить останню задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2026 для розгляду справи №906/453/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2026 витребувано матеріали справи № 906/453/19 з Господарського суду Житомирської області.
03.07.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 906/453/19.
Розпорядженням керівника апарату від 06 липня 2026 року №01-05/602 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Олексюк Г.Є. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №906/453/19. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №906/453/19 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Мельник О.В., суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 у справі №906/453/19 залишено без руху та надано 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків шляхом надання належних доказів на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги з додатками третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Акціонерного товариства "Рудь" - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
11.07.2026 на адресу суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази поштових відправлень апеляційної скарги з додатками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2026 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 у справі №906/453/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11 серпня 2026 року о 14:00 год.
Розпорядженням керівника апарату від 04 серпня 2026 року №01-05/776 у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Мельника О.В., судді Петухова М.Г., судді Гудак А.В. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №906/453/19. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №906/453/19 визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Кульчій І.М., суддя Мамченко Ю.А., суддя Василишин А.Р.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2026 прийнято справу №906/453/19 до провадження колегією суддів у складі: головуюча суддя Кульчій І.М., суддя Мамченко Ю.А., суддя Василишин А.Р.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.08.2026 у справі №906/453/19 розгляд апеляційної скарги відкладено на 14 вересня 2026 року о 10:00 год.
В судове засідання апелянт - ОСОБА_1 та треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явилися, про причин неяки суд не повідомили.
Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.
Згідно з частиною 12 статті 270 ГПК України неявка в судове засідання учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Як убачається з матеріалів справи, апелянт - ОСОБА_1 та треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про дату, час і місце судового засідання 14.09.2026 були повідомлені належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від зазначених учасників до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомлено.
При цьому колегія суддів враховує, що представник апелянта та третіх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат Кудрицький Р.П. намагався взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Водночас відповідно до частини 1, 2, 3 статті 197 ГПК України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Суддя (суддя-доповідач) розглядає заяву учасника справи, його представника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду без повідомлення учасників справи. За результатами розгляду заяви постановляється ухвала.
Разом з тим, відповідне клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів адвокатом Кудрицьким Р.П. до суду не подавалося.
За таких обставин, за відсутності належно поданої заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, правові підстави для забезпечення участі адвоката Кудрицького Р.П. у судовому засіданні в зазначеному режимі були відсутні. Сама по собі спроба представника під`єднатися до судового засідання без попереднього подання відповідної заяви не свідчить про належне вчинення процесуальної дії, передбаченої статтею 197 Господарського процесуального кодексу України
Щодо третьої особи ОСОБА_3 колегія суддів зазначає, що ухвала суду від 11.08.2026 про відкладення розгляду справи та призначення судового засідання на 14.09.2026 була направлена їй на адресу, наявну в матеріалах справи.
Рекомендоване поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою поштового оператора "адресат відсутній".
Крім того, зазначену ухвалу суду від 11.08.2026 було додатково направлено на електронну адресу ОСОБА_3 , наявну в матеріалах справи, а також адвокату Слєпусі О.С., яка представляла інтереси ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
При цьому пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як установлено колегією суддів, ОСОБА_3 про зміну адреси свого місця проживання суд не повідомляла, іншої адреси для направлення судової кореспонденції не зазначала. Отже, направлення ухвали суду від 11.08.2026 за останньою відомою суду адресою ОСОБА_3 та повернення поштового відправлення з відміткою "адресат відсутній" відповідно до наведених положень процесуального закону є належним підтвердженням її повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
При цьому судом додатково вжито заходів для повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи шляхом направлення зазначеної ухвали на наявну в матеріалах справи електронну адресу, а також адвокату Слєпусі О.С., яка представляла інтереси ОСОБА_3 під час розгляду справи судом першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апелянт та треті особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Колегія суддів враховує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Оскільки апелянт та треті особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, колегія суддів, враховуючи присутність у судовому засіданні представників позивача та відповідача, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта та третіх осіб в даному судовому засіданні.
В судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали вимоги та доводи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу.
Щодо тривалості апеляційного розгляду
Відповідно до частини 2 статті 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2026 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 та відкрито апеляційне провадження у справі №906/453/19, розгляд апеляційної скарги призначено на 11.08.2026.
У зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Мельника О.В., суддів Петухова М.Г. та Гудак А.В. розпорядженням керівника апарату суду від 04.08.2026 №01-05/776 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого визначено новий склад колегії суддів: головуюча суддя Кульчій І.М., судді Мамченко Ю.А. та Василишин А.Р. Ухвалою суду від 05.08.2026 справу №906/453/19 прийнято до провадження визначеним складом колегії суддів.
Ухвалою суду від 11.08.2026 розгляд справи відкладено у зв`язку з необхідністю забезпечення належного повідомлення третьої особи ОСОБА_3 про дату, час та місце судового засідання. Наступне судове засідання призначено на 14.09.2026.
При визначенні дати наступного судового засідання колегією суддів також враховано перебування головуючої судді Кульчій І.М. у запланованій щорічній відпустці у період з 24.08.2026 по 11.09.2026.
Таким чином, апеляційну скаргу у даній справі розглянуто поза межами строку, визначеного частиною 2 статті 273 ГПК України, що зумовлено сукупністю наведених процесуальних та організаційних обставин.
Водночас колегія суддів враховує положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. З огляду на наведені обставини тривалість апеляційного розгляду у даній справі обумовлена необхідністю забезпечення належного повідомлення учасника справи, зміною складу колегії суддів та врахуванням періоду запланованої відпустки головуючої судді.
Заяви та клопотання
В судовому засіданні 11.08.2026 ОСОБА_2 заявив усне клопотання про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 року у справі №906/453/19 на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, посилаючись на зміну суб`єктного складу учасників справи та на те, що особи, які були первісними позивачами у справі, на час розгляду апеляційної скарги такими учасниками вже не є.
Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після його відкриття встановлено, що судовим рішенням, яке оскаржується особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, такі питання судом не вирішувалися.
Отже, передумовою для закриття апеляційного провадження з наведеної підстави є встановлення того, що оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалося питання про права, інтереси та (або) обов`язки саме особи, яка подала апеляційну скаргу. При цьому зміна складу учасників справи після ухвалення судового рішення сама по собі не є підставою для закриття апеляційного провадження.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.06.2026 залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, після чого ним подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 про призначення повторної комплексної судової експертизи, за результатами проведення якої експертне дослідження на час апеляційного розгляду вже здійснено.
Зазначена обставина не є підставою для закриття апеляційного провадження за пунктом 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки наведена норма пов`язує закриття апеляційного провадження з відсутністю вирішення оскаржуваним судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки апелянта, а не з виконанням такого судового рішення чи настанням наслідків його виконання.
Посилання представника ОСОБА_2 на зміну складу учасників справи після постановлення ухвали від 24.06.2021 та припинення участі окремих осіб, які на той час були позивачами, також не свідчать про наявність передбачених пунктом 3 частини 1 статті 264 ГПК України підстав для закриття апеляційного провадження. Зміна процесуального статусу учасників справи у процесі її розгляду сама по собі не припиняє предмета апеляційного перегляду та не позбавляє суд апеляційної інстанції повноважень перевірити законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. 
За таких обставин доводи ОСОБА_2 про необхідність закриття апеляційного провадження у зв`язку зі зміною складу учасників справи та проведенням призначеної судом експертизи не свідчать про наявність передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 264 ГПК України підстави для закриття апеляційного провадження.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та оцінка доводів учасників справи
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Дискрецією щодо встановлення фактичних обставин справи, дослідження та оцінки доказів наділені суди першої та апеляційної інстанцій як суди факту, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц та від 02.11.2022 у справі №910/11273/20.
Одним із процесуальних засобів встановлення обставин, що мають значення для вирішення спору, є висновок експерта (пункт 2 частини 2 статті 73 ГПК України).
За змістом статті 98 ГПК України висновок експерта є результатом проведеного експертом дослідження обставин, що входять до предмета доказування у справі та встановлення яких потребує наявності спеціальних знань. При цьому питання права не можуть бути предметом експертного дослідження.
Отже, судова експертиза є процесуальним засобом встановлення фактичних обставин справи, який застосовується за наявності об`єктивної потреби у спеціальних знаннях. Її призначення є виправданим у випадку, якщо обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, неможливо встановити без проведення відповідного експертного дослідження, а наявні у справі докази є недостатніми, суперечливими або викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
У цій справі суд першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та надані сторонами експертні висновки, дійшов висновку про наявність підстав для призначення повторної комплексної судової експертизи.
Як убачається з матеріалів справи, до призначення судом експертизи учасниками справи було подано висновки експертів, зокрема висновок №1041/27601 від 17.04.2019 та висновок №SE/02/1907-12 від 27.08.2019, складені на їх замовлення відповідно до частини 3 статті 98 ГПК України. 
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.03.2020 у справі №906/453/19 призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у складі не менш як двох експертів з різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань, із правом залучення відповідного оцінювача.
Як убачається зі змісту зазначеної ухвали, підставою для призначення експертизи суд визначив, зокрема, наявність обґрунтованих сумнівів щодо правильності наданих сторонами висновків експертів.
У подальшому, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 суд, дослідивши результати проведеної експертизи, зазначив про виникнення обґрунтованих сумнівів щодо повноти та об`єктивності здійсненого дослідження. Зокрема, судом було враховано обставини проведення експертизи, зміну складу її виконавців, а також те, що висновок від 20.04.2021 було складено іншими експертами, ніж тими, яким ухвалою суду доручалося проведення експертного дослідження. При цьому суд звернув увагу і на стислий строк проведення дослідження з огляду на обсяг матеріалів, що підлягали дослідженню.
За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність проведення повторної комплексної судової експертизи відповідно до частини 2 статті 107 ГПК України, доручивши її проведення судовим експертам Ковбич Тетяні Миколаївні, Педь Ірині Валеріївні та Бойко Юлії Василівні, а також оцінювачу. При цьому Бойко Юлію Василівну визначено провідним експертом з огляду на наявність у неї відповідної кваліфікації оцінювача.
Судом першої інстанції визначено для повторного дослідження ті самі об`єкти та питання, які були предметом первинної експертизи, що відповідає сутності повторної експертизи як експертного дослідження, спрямованого на перевірку правильності та обґрунтованості попереднього висновку.
Одночасно суд першої інстанції зупинив провадження у справі на час проведення призначеної експертизи.
Отже, з наведеного вбачається, що підставою для призначення повторної комплексної судової експертизи суд першої інстанції визначив не необхідність отримання нового доказу з власної ініціативи, а встановлені ним обґрунтовані сумніви щодо повноти та об`єктивності результатів проведеного первинного експертного дослідження.
Водночас апеляційна скарга не містить доводів щодо відсутності правових підстав для призначення повторної комплексної судової експертизи як такої, не спростовує висновків суду першої інстанції щодо наявності сумнівів у повноті та об`єктивності первинного експертного дослідження, а також не оспорює визначені судом питання та об`єкти дослідження.
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з визначенням судом першої інстанції експертів, яким доручено проведення повторної комплексної судової експертизи.
Апелянт, обґрунтовуючи незаконність ухвали Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021, посилається на те, що суд першої інстанції, призначивши повторну комплексну судову експертизу та доручивши її проведення судовим експертам Бойко Ю.В., Педь І.В. та Ковбич Т.М., порушив вимоги частини 2 статті 107 ГПК України, оскільки ОСОБА_11 та Бойко Ю.В. раніше складали висновок експертів на замовлення учасників справи, а тому, на думку апелянта, мають пряму зацікавленість у підтвердженні результатів свого попереднього дослідження.
Наведені доводи колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.03.2020 у справі №906/453/19 було призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у складі не менш як двох експертів з різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань, з правом залучення до її проведення відповідного оцінювача.
Таким чином, первинна судова експертиза, призначена судом ухвалою від 11.03.2020, та експертні дослідження, проведені ОСОБА_11 і ОСОБА_12 до призначення судом експертизи на підставі частини 3 статті 98 ГПК України, є різними за своїм процесуальним статусом видами доказової діяльності.
Зокрема, висновки експертів, складені на замовлення учасників справи, були подані до суду як висновки експертів у порядку, передбаченому частиною 3 статті 98 ГПК України. Натомість повторна комплексна судова експертиза, проведення якої доручено ухвалою від 24.06.2021, призначалася саме судом та здійснювалася в межах процесуальних гарантій, передбачених ГПК України, Законом України "Про судову експертизу" та відповідними нормативними актами у сфері судово-експертної діяльності.
Отже, саме по собі попереднє складення експертом висновку на замовлення учасника справи не свідчить про наявність у нього заінтересованості у результатах розгляду справи та не створює безумовної процесуальної заборони на подальше залучення такого експерта до проведення судової експертизи.
При цьому частина 2 статті 107 ГПК України встановлює вимогу щодо проведення повторної експертизи іншими експертами, однак визначальним у цьому випадку є те, що повторне дослідження має бути доручене експертам, які не проводили попередню судову експертизу, висновок якої перевіряється в порядку повторної експертизи.
У цій справі ухвалою від 11.03.2020 проведення первинної судової експертизи було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. При цьому ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 не були експертами, яким зазначеною ухвалою доручалося проведення первинної судової експертизи.
Відтак доводи апелянта про те, що суд першої інстанції доручив повторну експертизу тим самим експертам, які проводили первинне судове експертне дослідження, спростовуються матеріалами справи.
Водночас посилання апелянта на те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 раніше складали висновок експертів на замовлення сторін, саме по собі не є свідченням їхньої процесуальної заінтересованості. Законодавство не встановлює абсолютної заборони на залучення до проведення судової експертизи експерта, який до цього надавав експертний висновок на замовлення учасника справи.
Крім того, твердження про особисту заінтересованість експертів у підтвердженні результатів попереднього дослідження має ґрунтуватися на конкретних обставинах та належних доказах, а не на припущенні про те, що сам факт складання ними попереднього висновку автоматично зумовлює їхню упередженість. Таких обставин апелянтом не наведено, а матеріали справи їх не підтверджують.
З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність встановленої законом заборони на доручення ОСОБА_11 , Бойко Ю.В. та Ковбич Т.М. проведення призначеної у справі повторної комплексної судової експертизи.
При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, питання можливої упередженості конкретного експерта може бути предметом оцінки в порядку вирішення заяви про його відвід за наявності передбачених законом підстав. Саме лише посилання апелянта на попередню участь ОСОБА_11 та Бойко Ю.В. у проведенні експертного дослідження не свідчить про наявність таких підстав.
Отже, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції частини 2 статті 107 ГПК України при визначенні експертів для проведення повторної комплексної судової експертизи є безпідставними та не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали.
При цьому колегія суддів враховує, що за результатами проведення призначеної ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 повторної комплексної судової експертизи складено висновок експертів №1041/56301 від 23.09.2021.
Тобто доводи апелянта щодо неправомірності визначення судом першої інстанції експертів фактично стосуються не лише порядку призначення експертизи, а й належності та допустимості отриманого за її результатами висновку.
Разом з тим, сам факт незгоди учасника справи з висновками експертів не свідчить про незаконність ухвали про призначення експертизи та не може бути підставою для її скасування. Питання щодо обґрунтованості, повноти та правильності висновку експерта підлягають оцінці судом при вирішенні спору по суті у сукупності з іншими доказами, а не шляхом автоматичного визнання незаконною ухвали, якою експертизу було призначено.
Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили, а його оцінка здійснюється разом з іншими доказами за правилами статті 86 цього Кодексу. Отже, навіть проведення експертизи на підставі оскаржуваної ухвали не означає, що її висновок наперед визначає результат розгляду спору або позбавляє учасників справи можливості надати свої заперечення щодо нього.
З огляду на твердження апелянта про те, що експерти ОСОБА_11 , Бойко Ю.В. та Ковбич Т.М. були зацікавлені у підтвердженні результатів попереднього дослідження, саме по собі не спростовує законності оскаржуваної ухвали. Апелянтом не наведено конкретних фактів, які б свідчили про особисту, пряму чи іншу заінтересованість зазначених експертів у результаті розгляду справи, їхню залежність від будь-якого з учасників справи або інші обставини, які об`єктивно ставили б під сумнів їх неупередженість.
Необхідність наявності саме конкретних обставин для висновку про упередженість експерта випливає також із положень процесуального законодавства, яке передбачає можливість заявлення експерту відводу за наявності визначених законом підстав. При цьому сама по собі попередня участь експерта у проведенні експертного дослідження на замовлення учасника справи не ототожнюється законом із безумовною заінтересованістю такого експерта.
Таким чином, доводи апелянта в цій частині ґрунтуються на припущенні про можливу упередженість експертів, а не на встановлених обставинах, які свідчили б про наявність передбачених законом підстав для їх відводу або неможливість проведення ними судової експертизи.
Необґрунтованими є також доводи апелянта щодо того, що призначення повторної експертизи зазначеним експертам нібито створило умови для підтвердження їхніх попередніх висновків. Така аргументація фактично зводиться до припущення про можливий зміст майбутнього експертного висновку, яке саме по собі не може свідчити про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Саме лише незадоволення апелянта результатами проведеної експертизи та його припущення щодо можливого впливу попередніх висновків експертів на результати повторного дослідження не є належними та достатніми підставами для висновку про незаконність оскаржуваної ухвали.
Окремої оцінки потребує довід апелянта, який фактично спрямований на перегляд законності ухвали Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 після того, як призначена нею експертиза вже була проведена, а її результати стали предметом судового дослідження в інших судових провадженнях.
Як установлено судом, оскаржувана ухвала постановлена 24.06.2021, повторну комплексну судову експертизу проведено, а відповідний висновок складено 23.09.2021. При цьому апеляційна скарга Вівсика С.А. на зазначену ухвалу подана лише 23.06.2026, тобто майже через п`ять років після її постановлення та після проведення експертного дослідження.
Безумовно, саме по собі поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження не позбавляє апелянта права на апеляційний перегляд ухвали за умови дотримання передбачених законом процесуальних вимог. Водночас поновлення процесуального строку не означає автоматичного задоволення апеляційної скарги та не звільняє апелянта від обов`язку довести незаконність або необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
У цьому контексті колегія суддів враховує принцип правової визначеності як складову верховенства права, який вимагає поваги до остаточності судових рішень та недопустимості безпідставного перегляду вже завершених процесуальних дій.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 09.07.2026 у справі №953/1091/22 (922/5144/23), принцип юридичної визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто остаточності судових рішень. Суд звернув увагу, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою домогтися нового слухання та нового вирішення справи, а відступ від цього принципу можливий лише за наявності обставин важливого та вимушеного характеру.
Зазначений підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої принцип юридичної визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та передбачає повагу до принципу res judicata. Перегляд остаточного судового рішення не повинен перетворюватися на прихований спосіб повторного розгляду справи без наявності відповідних виняткових підстав.
Разом з тим у цій справі апелянт не навів обставин, які б свідчили про наявність суттєвих та переконливих підстав для перегляду питання про законність призначення експертизи через значний проміжок часу після постановлення відповідної ухвали, проведення експертизи та отримання її результатів.
Більше того, зміст апеляційної скарги свідчить, що фактичним предметом незгоди апелянта є не стільки сама ухвала від 24.06.2021 як процесуальне рішення про призначення експертизи, скільки особи експертів та результати проведеного ними дослідження.
Проте незгода з висновком експертів не може бути трансформована у підставу для скасування ухвали про призначення експертизи за відсутності доведеного порушення судом першої інстанції норм процесуального права при її постановленні.
Таким чином, апеляційна скарга у цій частині фактично спрямована на переоцінку обставин, пов`язаних із проведенням експертизи та отриманим за її результатами доказом, тоді як предметом апеляційного перегляду є законність і обґрунтованість ухвали Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021.
Необґрунтованими є також доводи апелянта про те, що дії суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали містять ознаки суперечливої поведінки, оскільки ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.03.2020 суд нібито висловив сумнів у правильності висновків експертів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а в подальшому ухвалою від 24.06.2021 доручив цим самим експертам проведення повторної комплексної судової експертизи.
Такий довід ґрунтується на неправильному розумінні змісту ухвали суду від 11.03.2020 та помилковому ототожненні висновків, наданих учасниками справи, з особою експертів, які їх складали.
Як убачається зі змісту ухвали Господарського суду Житомирської області від 11.03.2020, суд, вирішуючи питання про призначення у справі комплексної судової експертизи, виходив із наявності сумнівів щодо правильності висновків експертів, поданих учасниками справи до матеріалів справи. При цьому суд не встановлював факту неправомірності дій конкретних експертів, їхньої некомпетентності, упередженості чи заінтересованості та не робив висновку про неможливість проведення ними в подальшому судової експертизи.
Отже, висловлений судом сумнів стосувався змісту та доказового значення наданих сторонами висновків, а не особи експертів як таких.
Ця обставина має принципове значення, оскільки сама по собі незгода суду з певним висновком експерта або наявність сумнівів щодо його обґрунтованості не означає встановлення упередженості чи професійної неналежності експерта. Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили та оцінюється поряд з іншими доказами. Тому призначення судом експертизи саме по собі не є негативною оцінкою особи експерта, який раніше надавав висновок, а є процесуальним способом усунення сумнівів щодо доказу та встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.
Таким чином, апелянт безпідставно виходить із того, що ухвала від 11.03.2020 містила висновок суду про неправильність або неналежність професійних дій саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Таких висновків зазначена ухвала не містить.
Більше того, необхідно розмежовувати правову природу висновку експерта, наданого учасником справи за власною ініціативою, та висновку експерта, складеного за результатами судової експертизи, призначеної судом.
Висновки експертів №1041/27601 від 17.04.2019 та №SE/02/1907-12 від 27.08.2019 були подані до суду учасниками справи відповідно до частини 3 статті 98 ГПК України. Натомість ухвалою від 11.03.2020 суд призначив комплексну судову експертизу для отримання спеціальних знань та перевірки питань, які мали значення для предмета доказування.
Отже, проведення в подальшому судової експертизи за участю експертів, які раніше надали висновок на замовлення учасника справи, не означає, що суд змінив свою правову позицію щодо правильності попереднього висновку або діяв усупереч власним висновкам. Предметом оцінки суду у березні 2020 року були надані сторонами докази, тоді як предметом ухвали від 24.06.2021 було визначення складу експертів для проведення судового дослідження.
Відтак між зазначеними процесуальними рішеннями відсутня суперечність, на яку посилається апелянт.
Так само безпідставним є посилання апелянта на доктрину суперечливої поведінки. Така поведінка передбачає наявність несумісних між собою дій або правових позицій за тотожних фактичних та юридичних обставин, тоді як у цій справі суд у різний час вирішував різні процесуальні питання: спочатку оцінював необхідність отримання спеціальних знань з огляду на наявні у справі висновки експертів, а надалі визначав порядок проведення призначеної судової експертизи та склад експертів.
Тому факт наявності у суду сумнівів щодо правильності висновків, поданих сторонами, не створював процесуальної заборони для залучення експертів, які складали такі висновки, до проведення судової експертизи, якщо інше не встановлено законом або якщо щодо таких експертів не встановлено передбачених законом підстав для відводу.
При цьому апелянт не посилається на будь-яку норму ГПК України, яка б прямо забороняла експерту, котрий раніше надав висновок на замовлення учасника справи, бути залученим до проведення судової експертизи у цій же справі, а також не наводить конкретних обставин, які б свідчили про наявність у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 чи ОСОБА_12 особистої заінтересованості у результатах розгляду справи.
Отже, твердження апелянта про суперечливість дій суду першої інстанції ґрунтується на довільному тлумаченні змісту ухвали від 11.03.2020 та фактично зводиться до ототожнення сумнівів суду щодо правильності поданих сторонами висновків із сумнівами щодо професійної діяльності та неупередженості конкретних експертів.
Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції, встановивши у пункті 22 оскаржуваної ухвали статус ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 як учасників судового процесу, не мав права доручати цим особам проведення судової експертизи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 62 ГПК України експерт є учасником судового процесу. Водночас сам по собі факт набуття особою процесуального статусу експерта не свідчить про наявність обставин, які виключають можливість її залучення судом до проведення експертизи.
При цьому положення статей 35-37 ГПК України визначають підстави та порядок відводу, зокрема, експерта. Наведені норми не встановлюють загальної заборони на призначення судовим експертом особи, яка до цього надала висновок експерта на замовлення учасника справи та у зв`язку з цим є учасником відповідного судового процесу.
Так само частина 2 статті 107 ГПК України, регламентуючи призначення повторної експертизи, передбачає, що за наявності сумнівів у правильності висновку експерта суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам. При цьому зазначена норма спрямована на забезпечення проведення повторного експертного дослідження іншими експертами порівняно з експертами, які проводили саме ту експертизу, правильність висновку якої поставлена під сумнів.
Як убачається з матеріалів справи, висновки №1041/27601 від 17.04.2019 та №SE/02/1907-12 від 27.08.2019, надані сторонами до призначення судової експертизи, були складені експертами ОСОБА_11 та Бойко Ю.В. Водночас ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.03.2020 проведення призначеної судом комплексної експертизи було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Отже, саме експерти, які проводили первинну судову експертизу на виконання ухвали суду від 11.03.2020, не були тими особами, яким суд першої інстанції ухвалою від 24.06.2021 доручив проведення повторної комплексної експертизи. Тому вимога частини 2 статті 107 ГПК України щодо проведення повторної експертизи іншими експертами була дотримана.
Колегія суддів також враховує, що надання експертом висновку на замовлення учасника справи відповідно до частини 3 статті 98 ГПК України саме по собі не створює процесуальної заборони для подальшого залучення такого експерта до проведення судової експертизи. Наявність у конкретного експерта обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості або об`єктивності, підлягає оцінці судом у порядку, передбаченому процесуальним законом, зокрема шляхом вирішення заявленого відводу.
Саме з огляду на це суд першої інстанції у пункті 23 оскаржуваної ухвали обґрунтовано зазначив про право учасників справи заявити відвід експертам з підстав, передбачених статтями 35-37 ГПК України, та визначив процесуальний порядок вирішення такого питання.
Таким чином, посилання апелянта на те, що сам факт визначення зазначених осіб у пункті 22 ухвали від 24.06.2021 учасниками судового процесу виключав можливість доручення їм проведення експертизи, ґрунтується на неправильному розумінні положень статей 35-37, 62 та 107 ГПК України та не свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо встановить, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оцінивши доводи апеляційної скарги в межах вимог та заперечень учасників справи, перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та застосування норм права, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 є законною та обґрунтованою.
Доводи апеляційної скарги зводяться переважно до незгоди апелянта з процесуальним рішенням суду щодо складу експертів, ґрунтуються переважно на припущеннях щодо можливої упередженості експертів та незгоді з результатами проведеного експертного дослідження, які самі по собі не свідчать про незаконність ухвали про призначення експертизи.
За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24.06.2021 у справі №906/453/19 слід залишити без змін.
Розподіл судових витрат
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24 червня 2021 року у справі №906/453/19 залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 16.09.2026.

Головуюча суддя Кульчій І.М. 

Суддя   Василишин А.Р. 

Суддя   Мамченко Ю.А.