САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа №206/3177/26
2-а/206/32/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2026 року Суддя Самарського районного суду міста Дніпра Румянцев О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2025 року представник позивача Медведєва Я.В. через систему «Електронний суд» звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра із адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 30 липня 2025 року Позивач самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою постановки на військовий облік за місцем взяття його на облік ВПО. Та був повідомлений, що 14.06.2025 першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) йому була направлена повістка Укрпоштою про те, що 26.06.2025 об 09:00 він зобов`язаний був з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних. Але Позивач жодних повісток не отримував, тому не знав про необхідність явки. В той же день, 30.07.2025 офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , лейтенантом ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП. В зазначеному протоколі, окрім іншого, було зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 13:00 18.08.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 . Але, як пізніше дізнався Позивач після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, в той же день 30 липня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_3 була винесена постанова №325 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якої Позивача, ОСОБА_1 , було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. З зазначеної постанови вбачається, що 14.06.2025 єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів в автоматичному режимі була сформована та направлена за допомогою Укрпошти повістка №3900159 громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про те, що 26.06.2025 о 09:00, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , зобов`язаний з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних, однак 26.06.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, чим порушив вимоги п.1, п.3 ст.22 та п.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду, а в подальшому з`явився самостійно 30.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про існування вказаної постанови Позивач дізнався після арешту його банківського рахунку 02.04.2026. Шляхом безпосереднього доступу до виконавчого провадження в мобільному застосунку «Дія» ОСОБА_1 стало відомо про існування відкритого відносно нього виконавчого провадження та ухвалення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника від 02.04.2026. Таким чином, до моменту початку примусового виконання, Позивачу не було відомо, що проти нього взагалі складено постанову про адміністративне правопорушення, що свідчить про грубе порушення його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, яка гарантує кожній особі право знати, в чому її обвинувачують, надавати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою, а також оскаржувати постанову у справі. Без належного повідомлення про факт притягнення до адміністративної відповідальності реалізація цих прав стає неможливою. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, тому Позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач перебуває в складних життєвих обставинах, а саме здійснює самостійне виховання доньки, 2018 року народження. Зазначені обставини встановлені рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси у справі №521/13123/25 від 25.02.2026. Окрім цього, Позивач в період, коли ухвалювалась оскаржувана постанова проходив лікування виявленого у нього захворювання «гепатит С». Хоча зазначені обставини безпосередньо не впливають на кваліфікацію дій Позивача, вони свідчать про об`єктивні труднощі, з якими він зіткнувся, можуть пояснювати причини його поведінки та підлягають врахуванню судом при оцінці всіх обставин справи, зокрема з точки зору принципів розумності та справедливості. Позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та на нього було накладено грошове стягнення у розмірі 17 000 гривень (на підставі ч.2 ст.308 КУпАП – 34 000 гривень). Так, 30.07.2025 в присутності Позивача офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , лейтенантом ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУПаП. В зазначеному протоколі, окрім іншого, було зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 13:00 18.08.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 . Натомість, як вбачається з оскаржуваної постанови вже в той же день, 30.07.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_3 була винесена постанова № 325 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якої Позивача, ОСОБА_1 , було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Вважають, що Відповідач не вжив всіх заходів щодо надання Позивачу можливості реалізувати його права, передбачені статтею 268 КУпАП, в тому числі на отримання правової допомоги. Зокрема, постанова №325 від 30.07.2025 року не містить інформації про присутність позивача під час розгляду про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відомості про отримання такої постанови останнім, в тому числі спрямування її засобами поштового зв`язку за адресою місця перебування Позивача як внутрішньо переміщеної особи. Тобто, розгляд справи відбувся за відсутності позивача, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи. Процедурні (процесуальні) порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності. Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної постанови та є підставою для її скасування. В діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що полягає в наступному. Постанова №325 від 30.07.2025 року містить таке формулювання: «14.06.2025, єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів в автоматичному режимі була сформована та направлена за допомогою Укрпошти повістка №3900159 громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про те, що 26.06.2025 о 09:00, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , зобов`язаний з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних, однак 26.06.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, чим порушив вимоги п.1, п.3 ст.22 та п.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду, а в подальшому з`явився самостійно 30.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Тобто, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці, про що свідчать відомості у оскаржуваній постанові. Так, аналізуючи статті 22 та 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вбачається, що вони не містять пунктів, а структуровані на частини та абзаци. Частина 1 статті 22 Закону передбачає декілька самостійних обов`язків громадян, кожен з яких має окремий зміст. Частина 3 цієї ж статті також поділена на абзаци та встановлює різні за змістом обов`язки для осіб залежно від їх правового статусу (військовозобов`язані, резервісти тощо). Водночас частина 2 статті 26 Закону не визначає конкретних обов`язків громадян, а лише містить загальне положення щодо відповідальності за порушення законодавства у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, тобто не встановлює об`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Тобто, Відповідач у оскаржуваній постанові не розкрив суті вчиненого позивачем правопорушення, хоча формулювання повинно бути конкретним із зазначенням конкретного пункту, частини та статті відповідного нормативно-правового акту, який позивач порушив, оскільки це є важливою умовою справедливого та об`єктивного розгляду справи, та встановлення складу адміністративного правопорушення. Посилання в постанові на неіснуючі пункти нормативно правового акту, без конкретизації норми, яка вимагає конкретної поведінки, не дає змогу встановити об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, у вчиненні якого було визнано винним позивача. Відповідно до абзацу 1 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. Згідно із п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Таким чином, враховуючи положення Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Так, за даними оскаржуваної постанови «14.06.2025, єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів в автоматичному режимі була сформована та направлена за допомогою Укрпошти повістка №3900159 громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про те, що 26.06.2025 о 09:00, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , зобов`язаний з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних, однак 26.06.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув». При цьому, будь яких доказів щодо самого підтвердження спрямування такої повістки, проставлення відмітки про відсутність особи за місцем спрямування повістки чи відмови в отриманні повістки, оскаржувана постанова не містить. Тому відсутні підстави вважати, що Позивачем було порушено обов`язок щодо прибуття за викликом до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення даних (як про це зазначено в постанові). Крім того, оскаржувана постанова містить посилання на порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, при цьому взагалі не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо відповідно до ст.251 КУпАП), на підставі яких суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення у формі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачем взагалі не було зібрано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що суперечить як положенням КУпАП, так і Конституції України. При цьому, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, не конкретизовано суті обвинувачення, не встановлено об`єктивну сторону правопорушення, що є наслідком відсутності складу адміністративного правопорушення. Також, сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення. При винесенні постанови наявні процедурні (процесуальні) порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином повідомили про дату, місце та час розгляду справи в інший день, у зв`язку з чим Позивач не прийняв участь у розгляді справи. Таким чином під час розгляду справи були порушені право Позивача на захист, зокрема, право надати пояснення, подати на свій захист докази, заявити клопотання, зокрема, про долучення можливих доказів, не були роз`яснені права та обов`язки. З урахуванням наведеного, вважають, що оскаржувана постанова винесена з суттєвими порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно Позивача підлягає закриттю. Представник позивача просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №325 від 30.07.2025, яка постановлена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , полковником ОСОБА_3 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а провадження у справі закрити.
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 20 травня 2026 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
08 червня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначає, що 14.06.2025 р. засобами ІКС "Оберіг" була автоматично створена і відправлена поштовим оператором «Укрпошта» повістка з трек номером 0610260480165, номер повістки 3900159 згідно якої ОСОБА_1 повинен був 26.06.2025 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 В подальшому лист з повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з поміткою адресат відсутній за вказаною адресою. ОСОБА_4 , не з`явився у зазначену дату і час в повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 чим скоїв правопорушення передбачено ч.3 ст.210-1 КУпАП. Відповідно до постанови КМУ №560 у редакції від 30.05.2025 яка діяла на час відправлення повістки а саме пункту 41: 1 Належним підтвердженням оповіщенням резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис про вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Виходячи з вище наведеного факт не отримання повістки позивачем зазначений у повідомленні поштового оператора «Адресат відсутній за вказаною адресою» вказує або на реальну відсутність позивача за місцем реєстрації, що у свою чергу не звільняє від відповідальності та виконання обов?язки, або на неналежне виконання поштовим оператором своїх обов?язків, хоч у першому хоч у другому випадку протиправні дії з боку ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутні. Факт не отримання/доставлення повістки позивач повинен з`ясовувати з виконавцем, тобто оператором поштового зв`язку «Укрпошта». ІНФОРМАЦІЯ_7 виконавець (оператор поштового зв`язку «Укрпошта») поверненням відправлення з відповідними відмітками на конверті засвідчив про належне виконання своїх обов?язків. У зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 , було подане звернення до Національної поліції України, щодо порушень правил військового обліку. 30.07.2025 року ОСОБА_1 , був запрошений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 де відносно нього уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 був складений адміністративний протокол за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. В подальшому адміністративний протокол був розглянутий керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 та винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Щодо ствердження ОСОБА_1 про те, що йому було не відомо про дату розгляду складеного відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, то воно не відповідає дійсності так як ОСОБА_1 , був повідомлений про дату розгляду, що підтверджується підписом ОСОБА_1 , в адміністративному протоколі про ознайомлення з датою розгляду складеного відносно нього адміністративного протоколу. Під час розгляду адміністративного протоколу ОСОБА_1 був відсутній. Про причини неявки ОСОБА_1 не повідомив, будь яких клопотань, заяв, щодо переносу розгляду справи на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 не надсилав. Просить суд справу розглядати без представника ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволені позову - відмовити.
Дослідивши надані письмові докази, суддя вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави. 
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Згідно п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.
В силу положень статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.210 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 1 ст.277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно зі ст.279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. 
При цьому обов`язок належним чином повідомляти особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. 
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06 лютого 2020 року по справі №205/7145/16-а.
Згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).
Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За правилами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
У відповідності до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Так, доводи представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують позовних вимог та не підтверджують правомірність оскаржуваної постанови з таких підстав.
Відповідач у відзиві посилається на те, що повістка від 14.06.2025 року була направлена позивачу засобами поштового зв`язку та повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що на думку відповідача, свідчить про належне оповіщення позивача. Разом з тим сам по собі факт зазначення у відзиві про повернення поштового відправлення не є належним доказом вручення або належного повідомлення особи про виклик до ТЦК та СП.
Матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилається сторона відповідача, а саме: копії поштового повідомлення, конверта з відповідними відмітками оператора поштового зв`язку, довідки або інформації АТ «Укрпошта» щодо дати та причин повернення відправлення, а також доказів того, що повістка направлялася саме за адресою, повідомленою позивачем під час уточнення військово-облікових даних або за його зареєстрованим місцем проживання.
Посилання представника відповідача виключно на факт існування відправлення та його повернення без надання відповідних доказів не може визнаватися достатнім підтвердженням належного повідомлення позивача про необхідність прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Окрім того, відповідачем не надано суду доказів того, що під час винесення оскаржуваної постанови №325 від 30.07.2025 були дотримані вимоги статей 245, 251, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в ній фактично відсутні посилання на будь-які докази, на підставі яких було встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. У постанові лише викладено висновок посадової особи про наявність порушення, однак не зазначено, які саме документи чи інші докази були досліджені під час розгляду справи. 
Жодних належних доказів на підтвердження факту належного виклику позивача до ТЦК та СП, отримання ним повістки або виникнення у нього обов`язку з`явитися у визначений день матеріали справи не містять.
Суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо порушення його права на захист, гарантованого статтею 268 КУпАП. Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, позивача було повідомлено про розгляд справи 18.08.2025 року о 13 год. 00 хв. Водночас оскаржувана постанова винесена того ж дня, коли складено протокол, а саме 30.07.2025 року.
Отже, позивач мав законні підстави розраховувати, що справа буде розглянута саме у дату та час, зазначені у протоколі. Відповідачем не надано жодних доказів того, що позивача було додатково повідомлено про зміну дати розгляду справи або що він був присутній під час її розгляду 30.07.2025 року.
Посилання представника відповідача на те, що позивач був ознайомлений із датою розгляду справи під підпис, не спростовує доводів позову, оскільки такий підпис підтверджує лише ознайомлення із датою розгляду, зазначеною у протоколі, тобто 18.08.2025 року, а не надання згоди на розгляд справи 30.07.2025 року.
Таким чином, розгляд справи фактично відбувся за відсутності особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, без належного повідомлення її про дату, час та місце такого розгляду, що є істотним порушенням вимог статті 268 КУпАП та позбавило позивача можливості надати пояснення, заявити клопотання, подати докази і скористатися правовою допомогою.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що оскаржувана постанова не містить належного опису складу адміністративного правопорушення. У оскаржуваній постанові зазначено, що позивач порушив «п.1, п.3 ст.22 та п.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», хоча вказані статті не містять пунктів у наведеній редакції, а структуровані на частини та абзаци. При цьому посадовою особою не конкретизовано, який саме обов`язок, передбачений законом, був порушений позивачем.
Таке формулювання не дає можливості встановити об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення та фактично позбавляє особу можливості зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення, що суперечить принципу правової визначеності та вимогам щодо належного оформлення постанов у справах про адміністративні правопорушення.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а також не підтвердив дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Допущені під час розгляду справи порушення права позивача на захист, відсутність належних доказів його належного оповіщення про виклик до ТЦК та СП, неналежне мотивування постанови та відсутність у ній конкретизації складу адміністративного правопорушення є істотними порушеннями вимог законодавства та самостійними підставами для визнання оскаржуваної постанови протиправною і її скасування.
За приписами п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 Кодексу України про адміністративні правопорушення за результатами оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи. 
За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підлягають задоволенню, постанова №325 від 30.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення — закриттю у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 129 Конституції України, ст.ст. 7, 38, 210-1, 245, 247, 251, 252, 258, 260, 265-4, 267, 280, 293, 296 КУпАП України, ст.ст.6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 257-262, 286, 295 КАС України, суддя – 

ВИРІШИВ:

Адміністративного позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), третя особа Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд.44, ЄДРПОУ 34974684) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №325 від 30.07.2025, яка постановлена тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а провадження у справі закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя          О.П.Румянцев