Справа 206/1263/26 
Провадження 2/206/1448/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Ільїній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 01 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 3139209, згідно з умовами якого відповідач отримав 5 000,00 гривень, на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 26 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26052021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3139209 від 01 листопада 2020 року. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 16 400,00 гривень, з яких: 5 000,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 11 400,00 гривень – заборгованість за процентами. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 16 400,00 гривень, судовий збір у сумі 2 662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 гривень. 
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію, яка містить банківську таємницю відносно ОСОБА_1 .
На виконання вимог ухвали суду від 16 березня 2026 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшло повідомлення за вих. № 20.1.0.0.0/7-260604/23712-БТ з якого встановлено, що в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) емітовано картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). Також, в даному повідомленні зазначено, що на зазначену вище картку 01 листопада 2020 року було зараховано 5 000,00 гривень. 
Ухвалою суду від 03 вересня 2026 року було вирішено питання щодо проведення заочного розгляду справи. 
Згідно з частиною тринадцятою статі 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вимог ст.ст. 19, 274, 276, 277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Від представника позивача Усенко М.І. до суду надійшло клопотання про підтримання позовних вимог, в якому останній просив суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «Кредит-Капітал» в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву не скористався, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов,а саме, що відповідач не подав відзив.   Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 3139209.
Кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі (5 000,00 гривень) визначеній Кредитним договором, що підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 18721 від 17 грудня 2025 року про зарахування на картку № НОМЕР_4 01 листопада 2020 року о 13:32 годині кредитних коштів (транзакція № 875135462).
Крім того, з повідомлення АТ КБ «Приватбанк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-260604/23712-БТ з якого встановлено, що в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) емітовано картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). Також, в даному повідомленні зазначено, що на зазначену вище картку 01 листопада 2020 року було зараховано 5 000,00 гривень. 
Згідно довідки наданої ТОВ «Авентус Україна» відповідач ОСОБА_1 підписав Кредитний договір № 3139209 від 01 листопада 2020 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовим ідентифікатор: А186670, дата та час його відправки 01 листопада 2020 року о 13:31:32 годині, номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор – +380994544147.
Згідно з 5.1.3 Кредитного договору, Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. 
Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 26 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26052021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3139209 від 01 листопада 2020 року.
Також, 26 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було підписано акт приймання-передачі реєстру божників від 26 травня 2021 року до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26052021 від 26 травня 2021 року. 
З витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26052021 від 26 травня 2021 року встановлено, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3139209 від 01 листопада 2020 року перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» станом на дату відступлення права вимоги склала 16 400,00 гривень, з яких: 5 000,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 11 400,00 гривень – заборгованість за процентами.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 20735117 від 05 лютого 2026 року щодо сплати заборгованості у розмірі 16 400,00 гривень за кредитним договором № 3139209 від 01 листопада 2020 року. 
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав кредитний договір № 3139209 від 01 листопада 2020 року, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі.
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису.
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний кредитний договір № 3139209 від 01 листопада 2020 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України закріплено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
З огляду на викладене, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_1 сума заборгованості за кредитним договором у повному обсязі не сплачена, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту та простроченої заборгованості за сумою відсотків. 
Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованим в частині стягнення суми заборгованості 16 400,00 гривень, з яких: 5 000,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 11 400,00 гривень – заборгованість за процентами.
Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року укладеного між Адвокатським об`єднання «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Зокрема, Адвокатським об`єднання «Апологет» відповідно до акту № 1095 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 13 лютого 2026 року та детального опису наданих послуг до акту за договором про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, надано обсяг правової допомоги позивачу у вигляді: 1) усної консультації клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором кількість годин 30 хвилин; 2) ознайомлення з матеріалами кредитної справи кількість годин 2 години; 3) погодження правової позиції клієнта у справі кількість годин 30 хвилин; 4) складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта кількість годин 3 години 30 хвилин; 5) подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт. Усього витрачений час склав 6 годин 30 хвилин. Загальна вартість вказаних послуг склала 8 000,00 гривень.
Згідно з приписами статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.141,263-265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_5 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) заборгованість за Кредитним договором № 3139209 від 01 листопада 2020 року у загальному розмірі 16 400,00 гривень, з яких: 5 000,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 11 400,00 гривень – заборгованість за процентами, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя        Р.О. Кушнірчук