| 1 | Справа № 335/7283/26  1-кп/335/891/2026

В И Р О К
? ? ? ? І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И? ? ? ? ? ? ? 
11 вересня 2026 року м.Запоріжжя
Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді? ? ? ? ? ? ОСОБА_1 ,
За участю секретаря? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_2 , 
за участю: прокурора? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_3 , 
обвинуваченої ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_4 ,
захисника ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження № 12026087060000087 від 08.04.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Куйбишеве, Запорізької області, українка, громадянка України, не заміжня, офіційно не працевлаштована, яка має середньо-спеціальну освіту, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 28.08.2025 року Вознесенівським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. 03.10.2025 поставлена на облік Дніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» Запорізької області,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого? ? ч.2 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не стала та скоїла аналогічний злочин за наступних обставин:
05.04.2026 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , будучи особою раніше засудженою протягом року за ст. 309 КК України, діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – PVP, без мети збуту, діючи всупереч вимог ст.ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст.ст. 1, 13, 25 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи поблизу будинку №8 по вулиці Портовій в м. Запоріжжя, з метою задоволення особистих потреб, підібрала з землі зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, чим незаконно придбала психотропну речовину «PVP», тим самим почала незаконно зберігати її при собі без мети збуту.
Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 07.04.2026 року, ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи при собі придбану психотропну речовину, направилась по вулиці Південне Шосе у м. Запоріжжя, де була зупинена працівниками поліції, після чого в ході огляду місця події, в період часу з 16 години 19 хвилин до 16 годин 32 хвилин, неподалік будинку №9, у останньої було вилучено зіп-пакет з невідомою кристалічною речовиною білого кольору у середині та скляний пристрій для паління з нашаруванням речовини світло-коричневого кольору, які відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-26/7182-НЗПРАП від 20.04.2026, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальна маса якої в перерахунку на основу складає 0,391 г.
«PVP» згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, віднесено до категорії особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, що кваліфікується як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, повністю визнала себе винуватою, щиро розкаялася та пояснила, що 05.04.2026 року забрала так звану «закладку», яку замовила в мережі Інтернет для власного вживання. Після цього була зупинена працівниками поліції на вул. Портовій і неї було вилучено зіп-пакет зі скляним пристроєм для паління. Щиро кається у вчиненому. Зазначила, що хотіла лікуватися від залежності у м.Харькові, однак це коштовне лікування, тому вона продовжує вживання. Також вказала, що дійсно відносно її є вирок і вона перебуває на обліку у центрі пробації, однак вона була вимушена придбати цей засіб через залежність. 
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин проавопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу, а також документів стосовно проведених експертиз, речових доказів та процесуальних витрат.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує її дії за ч.2 ст.309 КК України , як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Відповідно до ст.65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При обранні міри покарання обвинуваченій суд враховує наступні обставини: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, віднесене кримінальним законом до кримінального правопорушення - нетяжкого злочину; особу обвинуваченої, яка не заміжня, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно непрацевлаштована, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, відповідно до довідки КУ «ОКЗПД та СЗХ» ЗОР, ОСОБА_4 під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває. З 2017 неодноразово оглядалась лікарем-наркологам, востаннє 07.04.2026. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів. Вживання зі шкідливими наслідками, раніше судима.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено.
Із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, даних про її особу, обставини, що пом`якшує покарання, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що суспільну небезпеку своїх діянь ОСОБА_4 не усвідомила і на шлях виправлення не стала, та маючи непогашену судимість знову продовжила скоювати аналогічні злочини у період іспитового строку за попереднім вироком суду, і доходить висновку, про те, що єдино адекватним і достатнім для її виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого і її неможливо виправити і перевиховати без ізоляції від суспільства.
При цьому суд враховує, що обвинувачена свою вину визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному, а тому суд вважає необхідним призначити обвинуваченій мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі. 
Отже, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.2 ст.309 КК України, що є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначеннями судами кримінального покарання» наголошено, що згідно з частиною 2 статті 75 КК України, суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Крім цього, у відповідності до вимог ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71 і 72 цього Кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинила новий злочин в період іспитового строку, після ухвалення вироку Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 28.08.2025 року, яким її засуджено за ч. 1 ст.309 КК України до одного року обмеження волі із застосуванням ст.75,76 КК України строком на один рік, але до повного відбуття покарання за цим вироком суду, а також вимоги статей 71, 78 КК України, положення пунктів 10, 26 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховуючи характер та систематичність протиправних дій обвинуваченої, дані про її особу, суд дійшов висновку про необхідність призначення їй покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально і про неможливість застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.
Відтак, підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у межах санкції частини 2 ст. 309 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.
Окрім того, при обранні покарання серед альтернативних видів покарань, передбачених ч.2 ст.309 КК України, суд не призначає покарання ОСОБА_4 у вигляді штрафу з огляду на ті обставини, що вона офіційно непрацевлаштована. 
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судової експертизи у розмірі 2886,00 грн. документально підтверджені, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченої зазначених витрат на користь держави.
Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався. Цивільний позов не заявлявся. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з часу фактичного звернення вироку до виконання.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.368,370,374,382 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України. 
Призначити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, що не відбуте за вироком Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 28.08.2025 року, яким її засуджено за ч. 1 ст.309 КК України до одного року обмеження волі із застосуванням ст.75,76 КК України строком на один рік, призначивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно міру покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з часу фактичного звернення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази: диски CD-R, на яких містяться файли відеозаписів – долучено до матеріалів кримінального провадження-залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Один полімерний сейф-пакет №7556948 в якому об`єкт №1 масою 0,0933 г, що у своєму складі містить особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено- PVP, маса якої склала 0,106г., залишки водного змиву об`єкта №2 ( у полімерній пляшці-упаковка експерта), що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено -PVP, маса якої склала 0,285 г, разом з первинним пакуванням- передані до камери схову речових доказів ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області -знищити. 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта на проведення судової експертизи? ?у розмірі 2886,00 грн. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. 
Суддя ОСОБА_1