Справа № 503/424/26 
Провадження № 2/503/678/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Калашнікової Т.О.
за участю секретаря судового засідання Поліковської О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою адвоката Китаєвої Ольги Антонівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Слобідська селищна рада Подільського району Одеської області та служба у справах дітей Бессарабської селищної ради про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Китаєва О.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23.08.2012 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у сторін народився син- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя у сторін не склалося та майже з народження дитини з 2013 року останні почали проживати окремо через те, що відповідач припинив виконувати свої обов`язки по вихованню сина. Це стало причиною розірвання шлюбу між сторонами рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 10.08.2015 року, що набуло законної сили 21.08.2015 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. В свою чергу, відповідач матеріально дитину не утримує, не здійснив жодного платежу на виконання рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 18.09.2018 року, внаслідок чого має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 121 965 гривень 26 копійок. Також він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, його вихованням та доглядом, лікуванням не займається, не піклується про його здоров`я, не забезпечує дитині належні умови для здорового зростання та харчування, духовного та фізичного розвитку, не цікавиться його шкільним життям, взагалі тривалий час не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутршінього світу та не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, а також не створює умов для отримання сином освіти. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем та її чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого син вважає своїм батьком та який має намір усиновити дитину в подальшому. Таким чином, на думку позивача, відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що свідчить про його небажання бути батьком для дитини. Такі обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не з`явилась, однак від її представника надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без участі позивача та іі представника. Позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, місце та час проведення судового засідання, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавав. Інших заяв і клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
У випадку, якщо зазначено, що «Адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Це відповідає висновку, який викладено в постанові КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23): «Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки».
Представник органу опіки та піклування Слобідської селищної ради в судове засідання також не з`явився, однак від представника надійшла письмова заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.
Представник Служби у справах дітей Бессарабської селищної ради в судове засідання також не з`явився, однак надав суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 .
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2012 року до 21.08.2015 року. Ця обставина підтверджується рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 10.08.2015 року, яке набрало законної сили 21.08.2015 року.
Від цього шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області.
Відповідно до відомостей, вказаних у свідоцтві про народження ОСОБА_2 являється батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як вбачається із копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого 24.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинським районного управління юстиції в Одеській області, 24.03.2016 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснила зміну імені на ОСОБА_6 , про що ВДРАЦС Тарутинчького районного управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №2. 
Крім того, із копії повторного свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого 13.12.2018 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що 22.12.2016 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано зміну імені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис №10. 
Як вбачається із копії свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 14.02.2019 року Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, 14.02.2019 року Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис № 15. Прізвище дружини після реєстрації актів " ОСОБА_4 ".
Зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.03.2026 року вбачається, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає із позивачем ОСОБА_1 , бабусею ОСОБА_8 та вітчимом ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . 
Як вбачається з характеристики з місця навчання дитини за підписом директора Красилівської гімназії №3 Олександра Шаховала та класного керівника Тетяни Конусь , ОСОБА_10 навчається в 7 класі Красилівської гімназії № 3, з 01 вересня 2022 року ОСОБА_11 перебуває на сімейній формі навчання, сім`я дитини, мати - ОСОБА_12 та вітчим - ОСОБА_4 підтримують зв`язок з класним керівником, вчасно реагують на звернення та пропозиції щодо організаційної діяльності даної форми освітньої роботи.
Із копії довідки № 51 від 16 січня 2026 року за підписом директора Комунального некомерційного підприємства Красилівський Центр первинної медико-санітарної допомоги Олега Ватажук, вбачається, що пацієнт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має укладену декларацію з сімейним лікарем Кошалко О.Б. з 23.03.2019 року. На прийом до сімейного лікаря ОСОБА_3 постійно звертався у супровіді матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та вітчима ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на прийом та консультації до сімейного лікаря з приводу лікування, обстеження, вакцинації сина ОСОБА_3 не звертався, станом його здоров`я в телефоному режимі не цікавився. Згідно електронної карти (Медікс), пацієнт ОСОБА_3 має встановлений діагноз у 2020 році- Міопія обох очей. 
У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.
В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.
Так, відповідно до висновку служби у справах дітей Бесарабської селищної ради від 22.04.2026 року № 01/01-22-152 про позбавлення відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано доцільним. Як вбачається зі змісту вищевказаного висновку дитина не підтримує жодних контактів із батьком, не спілкується з ним, не ідентифікує його як батька (12 років не бачив його), не має сформованого образу батька, що свідчить про повну втрату емоційного та психологічного зв`язку. Мати дитини, ОСОБА_1 повідомила, що батько дитини тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні, утриманні та розвитку дитини, матеріальної допомоги не надає (довідка Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Мінстерства юстиції України по заборговананості зі сплати аліментів, життям, станом здоров`я та навчанням не цікавиться, батько дитини жодного разу не звертався до навчального закладу, у якому навчається син, не цікавився успішністю, поведінкою та умовами навчання, не підтримував зв`язок із педагогічними працівниками, що також свідчить про його повне самоусунення від процесу виховання дитини.
Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у відповідача - ОСОБА_2 станом на 18.02.2026 року по виконавчому провадженню НОМЕР_6, що перебуває на виконанні у Кодимському відділі ВДВС у Подільському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за рішенням суду №514/612/18, ухваленим 18.12.2018 року Тарутинським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 05.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , існує заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 121 935 гривень 26 копійок. 
Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Таким чином, враховуючи зміст рішення спеціальних органів, обставини справи, свідчить про небажання відповідача займатися вихованням своєї малолітньої дитини та його свідоме самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо неї. Доказів щодо спростування таких обставин, в матеріалах справи немає, а в ході судового розгляду не встановлено причин, які б перешкоджали відповідачу у реалізації своїх батьківських обов`язків.
З огляду на це, суд вважає, що така поведінка ( бездіяльність) відповідача вказує на його свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини (протягом 12 років), тому позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим та виправданим в інтересах дитини.
Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що пред`явлений до відповідача позов про позбавлення батьківських прав, з вищевказаних підстав, підлягає задоволенню.
В силу ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в розмірі 1064 гривень 96 копійок, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, ст.ст. 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги адвоката Китаєвої Ольги Антонівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Слобідська селищна рада Подільського району Одеської області та служба у справах дітей Бессарабської селищної ради про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір в розмірі 1064,96 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т .О.Калашнікова