Справа № 158/2185/26
Провадження № 1-кп/0158/145/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
представника потерпілого ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №12026035580000215 від 16.04.2026 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, директора ТзОВ «Горбач», військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,-

в с т а н о в и в:

01.12.2024 відповідно до наказу №351 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 призначено на курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , рядовий ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, рядовий ОСОБА_5 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вчинив кримінальний проступок за наступних обставин.
Так, 15 квітня 2026 року, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на території розсадника «Данько», що в селі Жабка Луцького району Волинської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою завдання фізичного болю іншій людині, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_7 , наніс останньому не менше 5 ударів кулаками двох рук в ділянку грудної клітки та ребер обох боків, чим завдав потерпілому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , на початку судового засідання свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнавав, однак в кінці судового засідання, при дачі показань, визнав повністю. Підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, просить суд призначити покарання у виді штрафу.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що 15 квітня 2026 року перебував на території розсадника «Данько», де до нього підійшов обвинувачений та без будь-яких причин і пояснень почав наносити йому удари. Зазначив, що обвинувачений вже очікував його на виході з території розсадника. Усього обвинувачений завдав йому близько п`яти ударів. Потерпілий при цьому намагався захиститися від ударів, однак сам ударів обвинуваченому не наносив. Зазначені обставини також спостерігав свідок, який втрутився та розборонив їх. Безпосередньо після події потерпілий звернувся до поліції. Причини, з яких обвинувачений вчинив щодо нього такі дії, йому невідомі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав суду показання про те, що проходив територією розсадника разом із потерпілим, який був його клієнтом. У цей момент обвинувачений почав наносити потерпілому удари. Свідок намагався їх розборонити. Зазначив, що обвинувачений завдав потерпілому близько 4–5 ударів. На запитання обвинуваченого пояснив, що потерпілий брав у руки поліно, однак зробив це виключно з метою захисту від дій обвинуваченого.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , дала суду показання, що приїхала до розсадника разом з обвинуваченим. Вона залишилася чекати в автомобілі, тоді як обвинувачений пішов на територію розсадника. Зазначила, що безпосередньо не бачила, хто першим розпочав бійку, а лише спостерігала із автомобіля за сутичкою між обвинуваченим та потерпілим.
Показання потерпілого та свідків суд бере до уваги та вважає їх, відповідно до ст. 85, 86 КПК України, належними та допустимими доказами, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в даному провадженні, а також здобуті, шляхом їх безпосередніх допитів в судовому засіданні.
Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Незважаючи на повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість в повному об`ємі доведена зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.04.2026 (а.с. 56);
- рапортами інспектора – чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 15.04.2026 та 16.04.2026 (а.с. 64-65);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2026 (а..с 66-67);
- довідкою (самозвернення) КП ВОКЛ ВОР від 15.04.2026 (а.с. 70);
- висновком експерта № 207 (а.с. 71-72);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.04.2026 з додатком до нього (оптичним диском) (а.с. 73-76);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.04.2026 з додатками до нього (а.с. 77-86);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.04.2026 з додатком до нього (оптичним диском) (а.с. 87-90);
- протоколом огляду інформації від 06.05.2026 з додатком до протоколу огляду інформації від 06.05.2026 (оптичним диском) (а.с. 120-122);
- постановою про визнання по кримінальному провадженню речових доказів (а.с. 123).
Оцінюючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, з огляду на положення ст.ст. 85, 86 КПК України, а сукупність зібраних доказів є достатніми для прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Із врахуванням наведеного, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями, які виразились в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, характеризуючі дані вказаної особи, зокрема, ОСОБА_5 раніше не судимий, військовослужбовець, на обліку в наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні не перебуває.
Обставин які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.
Обставин які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.126 КК України, у виді штрафу у максимальному розмірі.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України виправні роботи не застосовуються до військовослужбовців, у зв`язку з чим призначення такого виду покарання обвинуваченому є неможливим.
Водночас, з врахуванням проходження обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, характеру та умов його службової діяльності, суд вважає недоцільним призначення йому покарання у виді громадських робіт, оскільки їх виконання передбачає залучення засудженого у вільний від основної роботи чи служби час до суспільно корисних робіт, що в конкретному випадку не відповідатиме умовам проходження ним військової служби.
Суд приходить до висновку, що покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.
Судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Підстав для застосування запобіжного захожу відносно ОСОБА_5 суд не вбачає, арешт на майно не накладався.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370-371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази:
- оптичні диски DVD-R - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1