П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/31450/25

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,
повний текст судового рішення
складено 29.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Голуб В.А.,
суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 420/31450/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з позовними вимогами позивач просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.12.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву від 15.12.2024 та зарахувати до загального страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди трудового стажу відповідно до трудової книжки, а саме період роботи в колгоспі ім. Б. Хмельницького з 01.09.1980 по 19.04.1983 та з 01.06.1985 по 05.05.1989 (6 років 6 місяців 24 дні) та період роботи з 01.09.1989 по 27.09.2001 у Херсонському управлінні зрошувальних систем.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року суд задовольнив позов ОСОБА_1 . Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області № 2129500008214 від 18.12.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області до загального страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди трудового стажу відповідно до трудової книжки Серія НОМЕР_1 від 15.01.1982, період роботи в Колгоспі ім. Б. Хмельницького 01.09.1980 -19.04.1983 та 01.06.1985 - 05.05.1989 (6 років 6 місяців 24 дні) та період роботи 01.09.1989 -27.09.2001 у Херсонському управлінні зрошувальних систем, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, подану 15.12.2024 ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні суду. Стягнув з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968, 96 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування вимог скарги апелянт зазначив, що згідно з поданими позивачем для призначення пенсії документами, а саме даними трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 15 січня 1982 року, позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 01 червня 1989 року по 27 вересня 2001 року, оскільки запис про звільнення скріплено печаткою, текст якої неможливо прочитати. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що на титульній сторінці вказаної трудової книжки наявне виправлення дати народження позивача.
Поряд з цим, згідно з даними трудової книжки, позивач у періоди з 01 вересня 1980 року по 19 квітня 1983 року та з 01 червня 1985 року по 05 травня 1989 року працював у колгоспі імені Богдана Хмельницького, однак у трудовій книжці відсутні відомості про відпрацьовані людинодні. Інші документи, які б підтверджували вказані періоди роботи, позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надані не були. Відтак, на переконання апелянта, страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком.
Враховуючи вищевикладене, апелянт просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач та третя особа не скористались своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.12.2024 через веб-портал звернувся до Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком.
18.12.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 2129500008214, з тих підстав, що страховий стаж складає 21 рік 2 місяці 4 дні.
До страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 15.01.1982, оскільки на першій сторінці книжки виправлення дати народження; за період роботи з 01.09.1980 по 05.05.1989 - необхідно надати уточнюючу довідку про відпрацьовані людинодні, та встановлений мінімум, з 01.06.1989 по 27.09.2001 не читається печатка (надати уточнюючу довідку).
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов місцевий суд вказав, що в трудовій книжці зазначено дату народження позивача — ІНФОРМАЦІЯ_1 , що повністю відповідає даним, указаним у паспорті громадянина України. Тобто доводи відповідача про те, що на першій сторінці відомостей про особу наявне виправлення дати народження, не відповідають матеріалам пенсійної справи. Крім того, будь-які недоліки заповнення трудової книжки роботодавцем не можуть ставитися працівникові за провину, оскільки таке заповнення не залежить від його волі. Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, та не може впливати на особисті права працівника.
Також суд вказав, що в матеріалах справи відсутні відомості про невиконання позивачем під час роботи в колгоспі встановленого мінімуму трудової участі, зокрема без поважних причин. При цьому, спір стосується зарахування загального страхового стажу позивача, а не спеціального (пільгового), а тому визначальними в цьому випадку є відомості трудової книжки, і лише у разі відсутності таких записів стаж може бути підтверджений відповідними довідками.
З огляду на вищевикладене, оскільки спірне рішення ґрунтується на протиправно незарахованих періодах роботи до страхового стажу, суд дійшов висновку про скасування спірного рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до преамбули Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV ) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
У частині першій Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до змісту частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Так, позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 01 червня 1989 року по 27 вересня 2001 року, оскільки запис про звільнення скріплено печаткою, текст якої неможливо прочитати.
Із огляду на викладене колегія суддів зауважує, що статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлює Кабінет Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 2.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (далі - Інструкція № 162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.
Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, переведенні на іншу постійну роботу або звільненні, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочень чи зміни імені та по батькові на ініціали) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження (пункт 2.10 Інструкції № 162).
Відповідно до пункту 2.11 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник власним підписом завіряє правильність внесення відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього проставляється печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.
Із огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені відповідачем недоліки трудової книжки не можуть бути належною підставою для незарахування її даних при визначенні трудового стажу ОСОБА_1 .
Щодо посилань пенсійного органу на те, що позивач у періоди з 01 вересня 1980 року по 19 квітня 1983 року та з 01 червня 1985 року по 05 травня 1989 року працював у колгоспі імені Богдана Хмельницького, однак у трудовій книжці відсутні відомості відпрацьовані людинодні, колегія суддів зазначає таке.
Сама по собі відсутність у трудовій книжці відомостей про кількість відпрацьованих людиноднів за наявності належним чином оформлених записів про прийняття та звільнення з роботи не може бути підставою для виключення цих періодів із страхового стажу позивача, оскільки обов`язок щодо належного ведення обліку трудової діяльності та заповнення трудової книжки покладається виключно на роботодавця.
Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.
Крім того, колегія суддів зауважує, що Пенсійний фонд має власні повноваження для перевірки відомостей і не вправі обирати найбільш несприятливий для особи варіант.
Отже, беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 212950008214 від 18.12.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до загального страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди трудового стажу відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_1 від 15.01.1982, період роботи в Колгоспі ім. Б. Хмельницького з 01.09.1980 по 19.04.1983 та з 01.06.1985 по 05.05.1989 (6 років 6 місяців 24 дні) та період роботи з 01.09.1989 по 27.09.2001 у Херсонському управлінні зрошувальних систем, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, подану ОСОБА_1 15.12.2024, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 420/31450/25 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 420/31450/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач | | В.А. Голуб
Судді | | Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко