Справа № 545/2150/26 
Провадження № 2/545/2108/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2026 р.       м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді: Ткачук О.В.,
за участю секретаря: Делії Д.О.,
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем 27.04.2025 укладено кредитний договір №2263640. Кредитором були виконані зобов`язання за договором в повному обсязі, наданий відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн. У свою чергу Позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 26.11.2025 утворилась заборгованість у розмірі 33199,98 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 9999,98 грн. та за відсотками – 18200,00 грн., штраф – 5000,00 грн. 26.11.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Новий Колектор» укладений договір факторингу №261125/1, на підставі якого ТОВ «Новий Колектор» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2263640 від 27.04.2025. З урахуванням цього, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором №2263640 від 27.04.2025 в розмірі 33 199,98 грн., та судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрат, понесених позивачем внаслідок направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу в розмірі 237,78 грн. 
Ухвалою суду від 13.05.2026 у справі відкрито провадження, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 08.06.2026 задоволене клопотання представника відповідача – адвоката Іжика А.В., продовжений відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
22.06.2026 від представника відповідача – адвоката Іжика А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору №2263640 від 27.04.2025 та факту отримання кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн., проте заперечує проти заявленого позивачем розміру заборгованості. Зокрема, зазначив, що відповідач є військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації, та перебуває на службі безперервно з 15.03.2022 по теперішній час, водночас кредитний договір укладено 27.04.2025, тобто вже під час проходження відповідачем військової служби за призовом під час мобілізації, відтак проценти за користування кредитом та штрафні санкції за цим договором не підлягали нарахуванню від самого початку дії договору та протягом усього його строку. Окрім цього вважав, що оскільки на відповідача поширюється пільга, за якою проценти за користування кредитом нараховуватися не могли, всі сплачені ним кошти мають зарахуватися в рахунок погашення основної суми (тіла) кредиту. Просив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2263640 від 27.04.2025 задовольнити частково, а саме стягнути заборгованість виключно за тілом кредиту з урахуванням раніше сплачених коштів у розмірі 8 285,00 грн., у задоволенні решти позовних вимог про стягнення безпідставно нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 18 200,00 грн. та штрафу у розмірі 5 000,00 грн. – відмовити. Здійснити пропорційний розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України та застосувати їх взаємне зарахування, за наслідками якого стягнути з ТОВ «Новий колектор» на користь ОСОБА_1 різницю витрат на професійну правничу допомогу та поштових витрат у розмірі 5194,17 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий Колектор» частину судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 664,27 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, до початку судового засідання представник відповідача - адвокат Іжик А.В. надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його участі. При ухваленні рішення просив врахувати правову позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогокодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.
Предметом спору у даній справі є повернення позичальником кредиту, сплата відсотків та штрафу. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 199,98 грн.
Судом встановлено, що 27.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «New Short» №2263640 ( а.с.12-18).
Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «New Short» №2263640 від 27.04.2025 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А265.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Відповідачем факт укладення кредитного договору не заперечується.
Відповідно до п.п.1.2. – 1.4., 1.6. договору про надання споживчого кредиту за продуктом «New Short» №2263640 від 27.04.2025 сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 000,00 грн. Тип кредиту – кредит. Строк кредиту – 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 15 днів. Мета отримання кредиту: на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з п.п.1.5.1.-1.5.2 договору про надання споживчого кредиту за продуктом «New Short» №2263640 від 27.04.2025 стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процента ставка становить 0,01% в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності товариства, в дату першого платежу – 12.05.2025 або протягом наступного календарного дня, що слідує за вказаною датою, сплатить кошти у сумі першого платежу, визначеного в графіку платежів.
Відповідно до п.п.2.1.-2.2. договору про надання споживчого кредиту за продуктом «New Short» №2263640 від 27.04.2025 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 . Дати надання кредиту: 27.04.2025 або 28.04.2025
ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Селфі кредит» (а.с.8).
Факт отримання грошових коштів за кредитним договором у розмірі 10000,00 грн. відповідачем не заперечується.
З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.04.2025 станом на 26.11.2025 за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 33 199, 98 грн., з яких: 9999,98 – сума заборгованості за основою сумою боргу; 18 200,00 – сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 5 000,00 грн. – штраф (а.с.36-38).
26.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» укладений договір факторингу №261125/1, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Новий Колектор» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2263640 від 27.04.2025 (а.с.20-26).
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 26.11.2025 №261125/1 за кредитним договором №2263640 (боржник ОСОБА_1 ) заборгованість становить 33 199,98 грн., з яких: 9999,98 – сума заборгованості за основою сумою боргу; 18 200,00 – сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 5 000,00 грн. – штраф (а.с.31-32).
Отже, у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.
Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи, що первісний кредитор фактично надав грошові кошти у користування (право вимоги за яким перейшло до позивача), а відповідач не заперечував щодо отримання та користування кредитним коштами, однак заборгованість за тілом кредиту у повному обсязі не сплачував, суд дійшов висновку, що вимоги в частині про стягнення заборгованості за тілом кредиту є такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.03.2022 перебуває на військовій службі в Національній гвардії України з військовим званням головний сержант за мобілізацією (а.с.66).
Як вбачається із копії військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 безперервно в період з 15.03.2021 по теперішній час (зв.а.с.68).
Згідно з ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно до абз. 5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.
Таким чином, відповідач з 15.03.2021 має статус військовослужбовця, та в період виникнення спірних правовідносин подовжував проходження військової служби за призовом під час мобілізації, з урахуванням чого, позовні вимоги в частині стягнення нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 18200,00 грн. задоволенню не підлягають.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором №2263640 від 27.04.2025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту ОСОБА_1 здійснив часткову сплату в сумі 15 грн – 11.05.2025 та 1700 грн. – 28.05.2025, які були зараховані в рахунок погашення відсотків. За таких обставин, з урахуванням ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», сплачена ОСОБА_1 сума часткової сплати за кредитним договором у розмірі 1715,00 грн. має бути зарахована на погашення заборгованості за тілом кредиту.
За таких обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №2263640 від 27.04.2025 підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8 285,00 грн. (10 000,00 грн. – 1715,00 грн.).
Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за штрафом у розмірі 5 000,00 грн, суд дійшов наступного.
Відповідно до п.6.4. договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2263640 від 27.04.2025 у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом споживач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1500.00 грн. на 3 день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 300,00 грн. починаючи з 4 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Водночас, як було встановлено судом, у даному випадку до відповідача застосовується дія норми ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої, зокрема, штрафні санкції за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, не нараховуються.
Окрім цього, суд зважає і на пункт18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, саме положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану є спеціальною нормою, що повинна застосовуватись до спірних правовідносин.
Отже, нарахування штрафу в сумі 5000,00 грн. відповідачу з боку позивача не ґрунтується на законі, а тому у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2263640 від 27.04.2025, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 285,00 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. 
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та поніс витрати на відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу у розмірі 237,78 грн.
Позовні вимоги задоволені на 24,95%. Отже з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмір 664,27 грн. та поштові витрати у розмірі 59,33 грн.
Також відповідачем ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені витрати на правову допомогу.
Судом встановлено, що 06.06.2026 між ОСОБА_1 та адвокатом Іжиком А.В. укладено договір про надання правничої допомоги №20 (зв.а.с.77-78).
Відповідно до акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 02.07.2026 до договору про надання правової допомоги №20 від 06.06.2026 адвокатом були надані такі юридичні послуги: юридичний супровід справи в суді, що включає в себе: консультацію клієнта про порядок розгляду спорів щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в судовому порядку; роз`яснення права на відзив, аналіз позову та пропозиція стратегії захисту прав відповідача; підготовка та надсилання відзиву на позовну заяву в інтересах клієнта; написання заяви про долучення доказів (а.с.79).
Відповідно до квитанції від 02.07.2026 відповідачем здійснено оплату за надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги №20 від 06.06.2026 в сумі 7000,00 грн., отримувач: адвокат Іжик А.В. (а.с.76).
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом із тим, для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги №20 від 06.06.2026, акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 02.07.2026, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та, з огляду на критерії реальності та розумності розміру витрат на правничу допомогу, суд приходить висновку, що сума витрат на правничу допомогу, яку відповідач (його представник) просить стягнути з позивача у розмірі 7000,00 грн, є завищеною щодо іншої сторони спору, а відтак підлягає зменшенню до 3000,00 грн., оскільки саме такий розмір правової допомоги, на думку суду, буде співмірним зі складністю справи. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2251,50 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 244, 263, 265, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2263640 від 27.04.2025 в розмірі 8 285 (вісім тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор судовий збір у розмірі 664 (шістсот шістдесят чотири) грн. 27 коп. та витрати, понесені позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу в сумі 59 (п`ятдесят дев`ять) грн. 33 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 251 (дві тисячі двісті п`ятдесят одну) грн. 50 коп.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», код ЄДРПОУ: 43170298, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд.13, оф.601
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складене 16.07.2026

Суддя     О.  В.  Ткачук