Номер провадження 2-а/754/318/26
Справа №754/11397/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

06 серпня 2026 року Суддя Деснянського районного суду м.Києва Панченко О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Інспектор 3 взводу 2 роти БЗС батальойну із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Михайленко Володимир Миколайович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Інспектор 3 взводу 2 роти БЗС батальойну із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Михайленко Володимир Миколайович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2026 інспектором 3 взводу 2 роти БЗС батальйону із забезпечення супроводження ДПП старшим лейтенантом поліції Михайленком В.М. було винесено постанову серії ЕНА №7415720, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. У постанові зазначено, що 21.06.2026 о 14:54:40 у м. Києві на вул. Радунська Позивач нібито керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ НОМЕР_1» без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Копію постанови отримано того ж дня - 21.06.2026. Встановлений статтею 289 КУпАП десятиденний строк оскарження не пропущено. Вказана постанова є незаконною та підлягає безумовному скасуванню з таких підстав:?Постанова винесена стосовно транспортного засобу, яким він не керував. Фактично 21.06.2026 Позивач керував транспортним засобом Volkswagen Crafter AP7366IX. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Натомість у постанові зафіксовано зовсім інший транспортний засіб - MERCEDES-BENZ НОМЕР_1. Таким чином, інспектор грубо порушив вимоги статті 283 КУпАП, яка зобов?язує зазначати точні відомості про транспортний засіб, оскільки описав подію, що не відповідає дійсності: автомобіля «MERCEDES-BENZ НОМЕР_1» не існує серед тих, якими він керував, і жодного стосунку до нього він не має. Таким чином, подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, взагалі не мала місця. Інспектор поліції, некоректно ввівши державний номерний знак під час перевірки, помилково визначив відсутність страховки та ввів його в оману щодо факту правопорушення. Будучи переконаним у достовірності повідомленої поліцейськими інформації, Позивач довірився їхнім твердженням. У зв`язку з викладеним просить суд: Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 7415720, винесену 21.06.2026 інспектором 3 взводу 2 роти БЗС батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Михайленком Володимиром Миколайовичем про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП; Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення; У разі призначення судового засідання просив здійснювати розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи письмовими доказами на підставі ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2026 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.06.2026 року позовну заяву залишено без руху.
02.07.2026 року на адресу суду від позивача надійшла нова редакція позовної заяви.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.07.2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
14.07.2026 року через «Електронний суд» від представника відповідача - Черкасова М.М. надійшов відзив на позовну заяву разом із відеозаписом в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з огляду на таке. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, посилаючись на те, що у постанові зазначено транспортний засіб Mercedes-Benz із державним номерним знаком НОМЕР_1 , тоді як фактично він керував автомобілем Volkswagen Crafter з іншим державним номерним знаком НОМЕР_2 . На думку позивача, така обставина свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення та є підставою для скасування постанови і закриття провадження у справі. Відповідач не погоджується із наведеними доводами, вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, відеозаписами, а також іншими належними та допустимими доказами. Із наданого суду відеозапису камер відеоспостереження вбачається, що в проміжку часу 17-21 секунда зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen Crafter, яким керує позивач. Таким чином, зазначений відеозапис підтверджує сам факт руху транспортного засобу, його подальшу зупинку працівниками поліції та спростовує доводи позивача про відсутність події адміністративного правопорушення.
Крім того, у матеріалах справи міститься відеозапис із портативних відео реєстраторів працівників поліції, який детально фіксує всі процесуальні дії поліцейських після зупинки транспортного засобу. Так, на 14:52:55 відеозапису позивач повідомляє працівникам поліції про відсутність страхового поліса та пояснює, що транспортний засіб належить його батькові. На 14:58:56 відеозапису зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, яким керував позивач. На 14:59:22 поліцейський демонструє позивачу відеозапис із автомобільного відеореєстратора, на якому зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen Crafter, яким керував позивач безпосередньо перед його зупинкою. Під час перегляду зазначеного відеозапису позивач не заперечує факту керування транспортним засобом та просить працівників поліції не виносити постанову, мотивуючи це тим, що має незначний стаж керування транспортними засобами та посвідчення водія терміном на 2 роки. На 15:02:31 відеозапису як сам позивач, так і пасажир транспортного засобу підтверджують, що саме позивач керував автомобілем у момент його зупинки. На 15:07:54 працівник поліції роз`яснює позивачу порядок самостійної перевірки чинності страхового поліса через офіційний сервіс Моторного (транспортного) страхового бюро України. Будь-яких заперечень щодо факту керування транспортним засобом або тверджень про те, що автомобілем керувала інша особа, під час розгляду справи позивачем не висловлювалося. Крім відеозаписів, матеріали справи містять результати перевірки транспортного засобу через офіційний сервіс Моторного (транспортного) страхового бюро України. Відповідно до результатів зазначеної перевірки на момент вчинення адміністративного правопорушення інформація про чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу, яким фактично керував позивач ( НОМЕР_2 ), була відсутня. Зазначені відомості узгоджуються з поясненнями самого позивача, наданими під час розгляду справи, та іншими доказами, що містяться у матеріалах справи. Отже, сукупність досліджених доказів підтверджує факт керування позивачем транспортним засобом та відсутність на момент перевірки чинного страхового поліса, що має істотне значення для правильного вирішення цієї справи. На підтвердження правомірності винесеної постанови відповідач надає суду: відеозапис із камер відеоспостереження; відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських; результати перевірки через офіційний сервіс МТСБУ; постанову у справі про адміністративне правопорушення та інші матеріали адміністративної справи. Зазначені докази є взаємоузгодженими та підтверджують одні й ті самі фактичні обставини. Доводи позивача фактично ґрунтуються виключно на тому, що під час оформлення постанови внаслідок помилки (одна цифра) при введенні державного номерного знака автоматизованою системою було підтягнуто інший транспортний засіб. Разом із тим сама по собі така обставина не спростовує встановленого факту керування позивачем транспортним засобом та відсутності чинного страхового поліса. Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 459/1801/17 зазначив, що неправильне зазначення окремих реквізитів постанови, за умови підтвердження факту вчинення правопорушення іншими доказами є технічною опискою та саме по собі не спростовує факт вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічний підхід викладений у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17. Наведена правова позиція підлягає застосуванню і у цій справі, оскільки матеріалами адміністративної справи підтверджено, що: саме позивач керував транспортним засобом; але його дії були зафіксовані технічними засобами; саме він був зупинений працівниками поліції; саме щодо нього здійснювалася перевірка документів; саме він повідомив про відсутність страхового поліса; саме він не заперечував факту керування транспортним засобом під час розгляду справи на місці події. Таким чином, наявна у постанові технічна неточність щодо транспортного засобу не спростовує встановленої події адміністративного правопорушення, не змінює особу правопорушника, не впливає на юридичну кваліфікацію його дій та не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення. Отже, оцінка всіх доказів у їх сукупності свідчить про те, що постанова прийнята уповноваженою посадовою особою, у межах наданих законом повноважень, із дотриманням вимог матеріального права, а наведені позивачем доводи не спростовують встановлених матеріалами справи обставин і не є достатніми підставами для її скасування. Матеріалами справи беззаперечно підтверджується, що 21.06.2026 позивач керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та не пред`явив для перевірки чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначені обставини підтверджуються: відеозаписом із камер відеоспостереження; відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських; результатами перевірки через офіційний сервіс МТСБУ; поясненнями самого позивача під час розгляду справи. Таким чином, подія адміністративного правопорушення фактично мала місце, а тому підстави для застосування пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП відсутні.
Щодо доводу про неправильне зазначення транспортного засобу. Відповідач не заперечує, що при оформленні постанови було допущено технічну помилку під час внесення державного номерного знака транспортного засобу, внаслідок чого автоматизована інформаційна система підтягнула відомості щодо іншого транспортного засобу. Разом із тим зазначена технічна помилка не спростовує встановлених матеріалами справи фактичних обставин та сама по собі не свідчить про незаконність постанови. Із наданих суду відеозаписів беззаперечно встановлено, що працівниками поліції було зупинено саме транспортний засіб, яким керував позивач; саме щодо цього транспортного засобу проводилася перевірка документів; саме позивач перебував за кермом; саме позивач повідомив про відсутність страхового поліса; саме стосовно позивача здійснювався розгляд справи про адміністративне правопорушення. Отже, технічна помилка в одному з реквізитів постанови не змінила особу правопорушника, час, місце, подію адміністративного правопорушення чи юридичну кваліфікацію його дій.
Позивач стверджує, що працівником поліції не були належним чином встановлені всі обставини справи. Разом із тим зазначене спростовується матеріалами адміністративної справи. Під час розгляду справи працівником поліції: встановлено особу водія; перевірено посвідчення водія; проведено перевірку чинності страхового поліса; роз`яснено позивачу його права відповідно до статті 268 КУпАП; вислухано пояснення позивача; надано можливість висловити свої заперечення. Будь-яких заперечень щодо факту керування транспортним засобом або тверджень про те, що автомобілем керувала інша особа, під час розгляду справи позивач не висловлював. Навпаки, із відеозапису вбачається, що позивач визнавав факт керування транспортним засобом та просив працівників поліції не виносити постанову, мотивуючи це своїм незначним стажем керування.
23.07.2026 через «Електронний суд» від представника позивача - Макаїлова Аміна надійшла відповідь на відзив в якому зазначає наступне. Відповідач стверджує, що Позивач нібито добровільно визнав факт відсутності страхового поліса. Це викривлення обставин. Позивач не є власником транспортного засобу Volkswagen Crafter ( НОМЕР_2 ), а лише тимчасово ним керував. Йому не було достеменно відомо про наявність чи відсутність чинного страхового поліса. Саме тому на запитання інспектора Позивач відповів, що не знає про страховку (тайм-код 15:04:28). Інспектор, припустившись помилки під час введення номерного знака, отримав інформацію про відсутність страховки на чужий автомобіль Mercedes-Benz (НОМЕР_1). Інспектор повідомив цю інформацію як достовірну. Довіряючи посадовій особі, Позивач опинився в стані добросовісної помилки. Коли інспектор запропонував йому самостійно перевірити страховку через сайт, він продиктував той самий помилковий номер (тайм-код 15:07:35). Позивач, не звіряючи номер зі знаком автомобіля, ввів продиктований інспектором номер і отримав очікуваний негативний результат. Після цього Позивач зателефонував батькові, який фактично володіє автомобілем. Їх сім`я користується кількома вантажними машинами, тому він переплутав, про який саме автомобіль ідеться, і помилково сказав, що страховки немає. Фраза позивача «Тато каже, що страховки немає» (15:07:00) - це не визнання вини, а переказ слів батька, який через збіг обставин (декілька машин, стресова ситуація) також помилився. Ця помилка є прямим наслідком початкової помилки інспектора. Отже, поведінка Позивача була не «визнанням», а добросовісною реакцією на хибну інформацію, надану поліцейським, яка потягнула за собою ланцюг непорозумінь. Доказом цього є саме відео, яке демонструє, що Позивач не знав про страховку, а інспектор продиктував йому неправильний номер. Окрім того, на відеозаписі (тайм-код 14:54:13) сам поліцейський визнає, що вони не зупиняли автомобіль, а підійшли до нього, коли він уже був припаркований. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі порушення ПДР, якщо є очевидні ознаки технічної несправності та інших ситуаціях. У даному випадку зупинка не здійснювалася, факт керування автомобілем безпосередньо інспектором не фіксувався. Поліцейські підійшли до двох людей, які стояли біля автомобіля. Це ставить під сумнів законність усієї подальшої процедури перевірки документів, оскільки вона не була розпочата в установленому порядку. Відповідач називає помилку «технічною». Позивач змушений нагадати, що в постанові зазначено не лише неправильний номерний знак ( НОМЕР_1 замість НОМЕР_2 ), а й абсолютно іншу марку автомобіля - Mercedes-Benz замість Volkswagen. Помилитися в одній цифрі це людський фактор. Але не помітити, що автомобіль, який стоїть поруч, іншої марки, і не звірити дані це свідчить про надзвичайну недбалість під час виконання службових обов`язків. Інспектор навіть не подивився на транспортний засіб, на який виписував постанову. Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити точні відомості про транспортний засіб. Наявність чужої марки та номерного знака робить цю постанову такою, що описує подію, якої не було. Позивач не керував автомобілем «MERCEDES-BENZ НОМЕР_1». Це не формальна описка, а юридичний дефект, що унеможливлює ідентифікацію правопорушення і є безумовною підставою для скасування постанови на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність події правопорушення). Надане відео з камер спостереження, де видно рух автомобіля, не має значення для справи. Воно не спростовує того факту, що в постанові зазначено не той автомобіль, яким керував Позивач, і що перевірка страховки проводилась за помилковим номером. На підставі викладеного, просить відхилити доводи відзиву Департаменту патрульної поліції та задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.
27.07.2026 року через «Електронний суд» від представника Відповідача - Черкасова М.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких зазначив наступне. Щодо доводів про відсутність визнання факту відсутності страхового поліса. Позивач намагається пояснити свої власні висловлювання тим, що нібито перебував у стані "добросовісної помилки", оскільки поліцейський помилково повідомив державний номерний знак транспортного засобу. Такі пояснення є виключно припущеннями та спрямовані на зміну власної правової позиції після винесення постанови. Із наданих суду відеозаписів убачається, що позивач неодноразово повідомляв працівникам поліції про відсутність страхового поліса, звертався до батька для уточнення цієї інформації, після чого підтвердив її. Будь-яких тверджень про наявність чинного страхового поліса або заперечень щодо правильності перевірки під час розгляду справи позивач не висловлював. Більше того, навіть якщо припустити, що позивач помилявся щодо наявності страхового поліса, це жодним чином не підтверджує існування такого поліса на момент вчинення правопорушення. Єдиним належним доказом існування договору обов`язкового страхування є сам договір страхування або інформація з офіційної бази МТСБУ. Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що на момент розгляду справи транспортний засіб був забезпечений чинним полісом обов`язкового страхування. Отже, наведені доводи мають виключно припущений характер та не підтверджуються доказами. Щодо доводів про незаконність зупинки транспортного засобу. Посилання позивача на те, що транспортний засіб нібито не був зупинений працівниками поліції, є безпідставним. Із матеріалів справи та наданих відповідачем відеозаписів убачається, що поліцейські безпосередньо спостерігали рух транспортного засобу під керуванням позивача. Крім того, до матеріалів справи долучено відеозапис із камер відео спостереження міста Києва, на якому зафіксовано рух саме транспортного засобу, яким керував позивач. Сам позивач під час розгляду справи не заперечував факту керування автомобілем. Таким чином, твердження про те, що поліцейські підійшли до вже припаркованого автомобіля та не встановили факту керування транспортним засобом, повністю спростовуються матеріалами справи. Більше того, навіть наведені позивачем обставини не впливають на факт вчинення адміністративного правопорушення, оскільки керування транспортним засобом підтверджується сукупністю інших належних та допустимих доказів.
Щодо тверджень про юридичний дефект постанови. Позивач фактично повторює доводи позовної заяви щодо неправильного зазначення марки та державного номерного знака транспортного засобу. Водночас зазначені доводи вже були детально спростовані відповідачем у відзиві. Помилка при зазначенні державного номерного знака призвела до автоматичного відображення іншої марки транспортного засобу, що є технічним наслідком введення неправильного номера, а не окремою самостійною помилкою посадової особи. При цьому така технічна неточність не змінила особу правопорушника; не змінила дату, час та місце події; не змінила юридичну кваліфікацію правопорушення; не позбавила позивача права на захист; не вплинула на можливість встановлення фактичних обставин справи. Верховний Суд неодноразово зазначав, що технічні описки або процедурні недоліки є підставою для скасування рішення лише тоді, коли вони вплинули або могли вплинути на правильність вирішення справи. Жодних доказів такого впливу позивач суду не надав. Сам по собі факт неправильного зазначення окремого реквізиту постанови не свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення. Щодо доводів про недопустимість відеозаписів. Позивач стверджує, що відеозапис із камер відеоспостереження не має значення для справи. Таке твердження є необґрунтованим. Відповідно до статті 251 КУпАП та статті 72 КАС України відеозаписи є належними доказами. У даній справі саме сукупність доказів підтверджує факт адміністративного правопорушення. Відеозапис із камер відеоспостереження підтверджує рух транспортного засобу. Відеозапис із нагрудних камер підтверджує особу водія, відсутність заперечень щодо керування транспортним засобом, проведення перевірки документів, роз`яснення процесуальних прав та розгляд справи. Результати перевірки МТСБУ підтверджують відсутність чинного страхового поліса. Жоден із зазначених доказів позивачем не спростований. Щодо зміни правової позиції позивача. Слід звернути увагу суду, що позивач лише після винесення постанови почав висувати нові пояснення щодо обставин справи, які повністю суперечать його поведінці під час її розгляду. Під час винесення постанови він: не заперечував факту керування транспортним засобом; не заявляв про неправильну перевірку страхового поліса; не повідомляв про наявність чинного договору страхування; просив працівників поліції не притягувати його до адміністративної відповідальності. Лише після звернення до суду позивач почав пояснювати свої попередні висловлювання нібито "добросовісною помилкою". Така зміна правової позиції свідчить про намагання уникнути адміністративної відповідальності та узгоджується з доктриною venire contra factum proprium, яка виключає можливість посилання особи на обставини, що суперечать її попередній поведінці. Таким чином, відповідь позивача на відзив не містить жодного нового належного чи допустимого доказу, який би спростовував встановлені матеріалами справи обставини. Усі наведені позивачем доводи зводяться виключно до переоцінки вже досліджених доказів та суб`єктивного тлумачення власної поведінки, що не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, підтвердженого відеозаписами, результатами перевірки МТСБУ та іншими матеріалами адміністративної справи. У зв`язку з викладеним просять суд не брати до уваги доводи відповіді позивача на відзив як такі, що не підтверджені належними доказами, та відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
31.07.2026 року від представника позивача - Мікаїлова Аміна надійшли додаткові пояснення в яких підтвердив свої позовні вимоги та просив задовольнити їх.
05.08.2026 року від представника відповідача - Черкасова М.М. по справі надійшли додаткові пояснення в яких зазначає, що сукупність доказів у справі (відеозапис із камер міського відео спостереження, відеозаписи з портативних нагрудних відео реєстраторів поліцейських, витяг із бази даних МТСБУ, усні пояснення позивача на місці події) є повністю достатньою, узгодженою та беззаперечно доводить факт керування позивачем транспортним засобом без чинного страхового поліса, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Згідно із вимогами ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться. 
Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.7 КУпАП - ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно з ст.9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені ч. 2 ст.126 КУпАП.
З матеріалів справи, а саме з постанови, серії ЕНА №7415720 від 21.06.2026 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі вбачається, що 21.06.2026 о 14 год. 54 хв. в м. Київ, вул. Радунська, водій ОСОБА_1 керував ТЗ - MERCEDES-BENZ, НОМЕР_1 без чинного поліса обов`язкового страхування, чим порушив п.2.1 ґ ПДР - Відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. 
Відповідно до відповіді МТСБУ про чинність страхового поліса НОМЕР_2 станом на 21.06.2026 року, за даним запитом нічого не знайдено.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).
Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до пунктів 1.3, 1.5, 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до п. 2.4.а. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно п. 2.1. ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджується інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта».
Також прямий обов`язок водія мати при собі та на вимогу поліцейського надати вищезгадані документи закріплено в ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух».
Згідно положень вищевказаної норми водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством; - виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність документів, зазначених в пункті 2.1 Правил дорожнього руху кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Отже, відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має або не пред`явила, у тому числі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії).
Не пред`явлення особою, яка керує транспортним засобом, на вимогу поліцейського полісу страхування є самостійним складом правопорушення, незалежно чи є такий документ у водія у наявності, а тому, враховуючи, що позивачка не виконала вимог працівника поліції та не надала йому для огляду чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та позивачка особисто про це вказувала у письмових поясненнях, які надавала працівникам поліції, тому працівник поліції правомірно притягнув її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Крім того, згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст.126 КУпАП.
Також, у постанові вказано про відеозапис який додається до постанови, а тому суд вважає, що відеозапис є належним та допустимим доказом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель ( ч. 2 ст. 40).
Таким чином, дана стаття дозволяє поліцейському використовувати інформацію, отриману, зокрема із відеотехніки з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, в тому числі відеозаписи отримані із відео реєстратора поліцейського.
Згідно частин 1-3 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Відповідно до частин 1-2 ст. 77 КУС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи доводи позивача щодо відсутності події адміністративного правопорушення, суд не знаходить підстав для їх задоволення.
Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, позивач під час перевірки не пред`явив чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також не заперечував факт його відсутності. 
Крім того, відповідно до витягу з офіційного сервісу МТСБУ про чинність страхового поліса щодо транспортного засобу з державним номерним знаком НОМЕР_2  станом на 21.06.2026 року, за вказаним запитом інформацію про чинний договір обов`язкового страхування не знайдено, що підтверджує відсутність чинного страхового поліса на момент винесення оскаржуваної постанови. 
При цьому суд також враховує, що станом на 06.08.2026 року за державним номерним знаком НОМЕР_2  у базі МТСБУ значиться чинний поліс № 239984332, однак зазначена обставина свідчить лише про наявність договору страхування на момент розгляду справи та не спростовує факт відсутності чинного страхового поліса саме станом на 21.06.2026 року, тобто на момент вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною постанови з підстав відсутності події адміністративного правопорушення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Разом із тим судом встановлено, що в оскаржуваній постанові серії ЕНА № 7415720 від 21.06.2026 року неправильно зазначено транспортний засіб та його державний реєстраційний номер. Так, у постанові зазначено автомобіль MERCEDES-BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , тоді як із наданих відповідачем відеозаписів та інших матеріалів справи беззаперечно вбачається, що позивач керував автомобілем Volkswagen Crafter, державний номерний знак НОМЕР_2 . Таким чином, оскаржувана постанова містить неправильні відомості щодо транспортного засобу, стосовно якого зафіксовано адміністративне правопорушення, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам статті 283 КУпАП щодо змісту постанови.
За таких обставин суд доходить висновку, що хоча факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження, допущені відповідачем порушення при оформленні постанови, а саме неправильне зазначення марки транспортного засобу та його державного реєстраційного номера, є підставою для скасування оскаржуваної постанови. У зв`язку з цим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: у частині вимоги про визнання постанови протиправною слід відмовити, а вимогу про скасування постанови - задовольнити.
Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, - 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Інспектор 3 взводу 2 роти БЗС батальойну із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Михайленко Володимир Миколайович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Скасувати постанову ЕНА №7415720 винесену 21.06.2026 року інспектором 3 взводу 2 роти БЗС батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Михайленком Володимиром Миколайовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 КУпАП.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 06.08.2026 року.

Суддя: О.М. Панченко