Справа № 946/3115/26 
Провадження № 2/946/3440/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді – Бурнусуса О.О.,
за участю: секретаря судового засідання – Коробко О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі в загальному порядку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати, що частки у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,031 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер – 5110600000:01:026:0144 є рівними та становлять по 1/2 частині кожному. А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на: 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,031 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер – 5110600000:01:026:0144; транспортний засіб ВАЗ 2109, 1990 року, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , білого кольору, об`єм двигуна 1288, зареєстрований під номером НОМЕР_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що не визначена частка спадкодавця у спадковому майні. 
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 
Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.07.2026 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно в частині вимог щодо визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на транспортний засіб ВАЗ 2109, 1990 року, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , білого кольору, об`єм двигуна 1288, зареєстрований під номером НОМЕР_2 .
Так, судом встановлено, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 , виданого реєстраційною службою Ізмаїльського міську районного управління юстиції в Одеській області від 27.08.2014 року, індекс номер НОМЕР_4 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності серії ЕЕК № 610978 видане 27.08.2014 року, індексний номер витягу 26034955, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою:  АДРЕСА_1 .
Крім цього, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5 , виданого реєстраційною службою Ізмаїльського міську районного управління юстиції в Одеській області від 04.12.2014 року, індекс номер 30439891 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності серії ЕЕН № 158873 видане 04.12.2014 року, індексний номер витягу 30440452, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належала земельна ділянка площею 0,031 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер – 5110600000:01:026:0144
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Таким чином, встановлено, що частки у праві спільної сумісної власності нажитловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою:   АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,031 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер – 5110600000:01:026:0144, є рівними та становлять по 1/2 частці кожному. 
Враховуючи вказане, судом встановлено, що частки у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,031 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер – 5110600000:01:026:0144 є рівними та становлять по 1/2 частині кожному.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 10.07.2025 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідковою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 84337149 від 28.02.2026 року згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є:
- дружина ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюб у серії НОМЕР_7 від 19.03.1977 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСУ УРСР; 
- донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 від 31.01.1978 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР. 
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України – спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України – спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Так, позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, що розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.
В свою чергу відповідач ОСОБА_2 будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 13.08.2025 року, зареєстрованою в реєстрі нотаріальних дій за № 1024. 
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,- 
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_9 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 27.03.1997 року, РНОКПП – НОМЕР_10 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_11 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.
Визнати, що частки у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,031 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер – 5110600000:01:026:0144 є рівними та становлять по 1/2 частині кожному. 
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на: 
- 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,031 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер – 5110600000:01:026:0144. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 14 липня 2026 року.

Суддя: 	О.О.Бурнусус