ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026 м. Дніпро Справа № 908/3928/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),
суддів: Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В., 

за участю секретаря судового засідання Янкіної Г.Д.

та представників:

від скаржника (відповідач-2): не з`явився;
від позивача: не з`явився;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-3: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.04.2026 (ухвалене суддею Азізбекян Т.А. у м. Запоріжжі, повне рішення складене 23.04.2026) у справі № 908/3928/25 

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (м. Київ) в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (м. Запоріжжя) 
до відповідача-1: Фермерського господарства "Любцов" (с. Лазурне, Мелітопольський район, Запорізька область);
до відповідача-2:  ОСОБА_1 (м. Мелітополь, Запорізька область);
до відповідача-3: ОСОБА_2 (м. Мелітополь, Запорізька область);
про солідарне стягнення 465 113 грн 93 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (м.Київ) в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути солідарно з Фермерського господарства "Любцов" (далі по тексту - відповідач-1), з  ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач-2) та ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач-3) заборгованість перед державою, яка становить 465 113 грн 93 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем-1 зобов`язань за договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021 в частині повного та своєчасного повернення наданого кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 1 550 000 грн 00 коп. При цьому, виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором забезпечено договором поруки № 1 від 26.03.2021, укладеними між позивачем та відповідачем-2, а також договором поруки № 2 від 26.03.2021, укладеними між позивачем та відповідачем-3, а також державною гарантією, згідно з укладеним з Міністерством фінансів України договором про надання державної гарантії на портфельній основі № 13010-05/271 від 31.12.2020. У зв`язку із настанням гарантійного випадку, АТ "Ощадбанк" в порядку, передбаченому пунктами 2.7., 5.1. Договору гарантії звернувся до Гаранта (з копією Агенту) з вимогою № 93 від 06.12.2023 про сплату за гарантією суми в розмірі 496 000 грн 00 коп., що складає 32% від простроченої суми основного боргу за кредитом в розмірі 1 550 000 грн 00 коп. 02.01.2024 Гарант перерахував на користь Банку сплату за гарантією суму у розмірі 496 000 грн 00 коп. для відшкодування за кредитною операцією. Отримані кошти Банк спрямував у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом та відобразив на рахунку № НОМЕР_1 виникнення простроченої заборгованості Фермерського господарства "Любцов" перед державою в сумі 496 000 грн 00 коп. Вказану заборгованість позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на підставі статей 11, 509, 510, 512, 516, 525, 526, 530, 543, 546, 553, 554, 599, 610, 611, 612, 626, 627, 629, 638, 1054 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.04.2026 у справі №908/3928/25:
- позов задоволено;
- стягнуто солідарно з Фермерського господарства "Любцов", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - заборгованість перед державою за договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021 у розмірі 465 113 грн 93 коп.;
- стягнуто з Фермерського господарства "Любцов" на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - 2 325 грн 60 коп. судового збору;
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - 2 325 грн 60 коп. судового збору.
- стягнуто з ОСОБА_2 Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - 2 325 грн 60 коп. судового збору.
Рішення обґрунтоване наступним:
- 26.03.2021 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк" та Фермерським господарством "Любцов" (надалі - Позичальник, відповідач - 1) в особі голови ОСОБА_1 укладений Договір кредитної лінії № 1059 (надалі - Договір);
- 31.12.2020 між Міністром фінансів України Марченком С.М., який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України (Гарант), та Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (Бенефіціар) був укладений договір про надання державної гарантії на портфельній основі № 13010-05/271, за умовами пункту 2.1. якого Гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь Бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання Принципалами (суб`єкти господарювання, яким надано кредит, включений до портфеля) частини своїх грошових зобов`язань перед Бенефіціаром за кредитним договорами, включеними до портфеля;
- кредит був включений АТ "Ощадбанк" до портфелю кредитів, зобов`язання за якими частково забезпечені гарантією, та з метою виконання вимог розділу 6 Договору гарантії, 26.03.2021 АТ "Ощадбанк уклав із Позичальником (відповідачем-1) Додатковий договір № 1. Так, сторонами до кредитного Договору № 1059 було укладено Додатковий договір № 1 від 26.03.2021, згідно з яким Договір кредитної лінії частково забезпечено гарантією держави у рамках Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 № 1151, зі змінами та доповненнями;
- з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника (відповідача-1) за кредитним Договором № 1059 від 26.03.2021 між позивачем (кредитор, Банк) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач-2) було укладено Договір поруки № 1 та між Банком і ОСОБА_2 (Поручитель, відповідач-3) - Договір поруки № 2;
- також, з метою забезпечення належного виконання відповідачем-1 зобов`язань за Договором, 26.03.2021 між Банком та Фермерським господарством "Любцов" був укладений Іпотечний договір № 1, посвідчений Чудською О.О., приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізькі області та зареєстрованого в реєстрі за № 1138 (надалі - Іпотечний договір);
- згідно з пунктом 1.3. Іпотечного договору, предметом іпотеки за цим Договором є комплекс будівель і споруд, що складається з будівель: А-1, Б-1, В-1, вбиральної У, огорожі №1, замощення № І, II, III, загальною площею 3 297,6 метрів квадратних, які знаходяться у АДРЕСА_1 та земельна ділянка (кадастровий номер № 2323083500:06:001:0033), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1,8752 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в межах кордону: А - Б - ОСОБА_2 , Б - А Полянівська сільська рада. Відповідно до пункту 1.5. Іпотечного договору, договірна вартість предмету іпотеки за згодою сторін оцінюється в 1 600 224 грн 00 коп.;
- як убачається з матеріалів справи, на виконання умов пунктів 1.1., 2.1. Договору Банк надав Позичальнику кредит, перерахувавши 1 550 000 грн 00 коп. з рахунку Банку № НОМЕР_2 для обліку основного боргу за Договором на поточний рахунок Позичальника, відкритий в Банку для отримання кредитних коштів № НОМЕР_3 . Проте, в порушення умов кредитного договору, з 05.10.2022 позичальником допущено прострочення зі сплати основного боргу, процентів за користування кредитом та комісійних винагород. Позичальник не здійснив плановий платіж та допустив прострочення заборгованості згідно з графіком платежів, яка залишилась несплаченою протягом 90 календарних днів поспіль, що призвело до настання гарантійного випадку в розумінні пункту 2.7. Договору гарантії, внаслідок чого 05.10.2022 на рахунку Позичальника № НОМЕР_4 , була відображена прострочена заборгованість за основним боргом;
- водночас, через неналежне виконання позичальником умов Договору, зокрема, щодо погашення основної суми боргу, процентів за користування кредитом та комісії у встановлений пунктами 3.11.1., 3.16. Договору строк, Банк скористався передбаченим пунктом 3.13. Договору правом на відкликання кредиту та 26.09.2023 направив Позичальнику (на адресу електронної пошти) вимогу № 107.10-19/60579/2023 про відкликання кредиту, якою Позичальник повідомлявся про необхідність протягом 25 банківських днів з дати направлення Банком цієї вимоги, здійснити повернення всієї суми кредиту, платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та комісії у загальній сумі 1 756 427 грн 56 коп. Вказана вимога АТ "Ощадбанк" була залишена позичальником без будь-якого задоволення та реагування;
- у зв`язку із настанням гарантійного випадку, АТ "Ощадбанк" в порядку, передбаченому пунктами 2.7., 5.1. Договору гарантії, звернувся до Гаранта (з копією Агенту) з вимогою № 93 від 06.12.2023 про сплату за гарантією суми в розмірі 496 000 грн 00 коп., що складає 32% від простроченої суми основного боргу за кредитом в розмірі 1 550 000 грн 00 коп. За результатами розгляду зазначеної вимоги, 02.01.2024 Гарант перерахував Банку суму у розмірі 496 000 грн 00 коп. для відшкодування за кредитною операцією. На виконання пункту 6.1. Договору гарантії, 03.01.2024 Банк спрямував отримані від Гаранта кошти у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом та відобразив на рахунку № НОМЕР_1 виникнення простроченої заборгованості фермерського господарства "Любцов" перед державою в сумі 496 000 грн 00 коп.;
- підпунктом 2.2.1.3 Додаткового договору передбачено, що у разі виконання Гарантом гарантійних зобов`язань перед AT "Ощадбанк" шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного бюджету у Позичальника з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою, а до держави переходять права кредитора та право вимагати від Позичальника погашення заборгованості у спосіб та згідно процедур встановлених Порядком та Договором гарантії;
- 13.06.2025 позивачем були направлені відповідачам повідомлення про виникнення з 02.01.2024 за Договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021 простроченої заборгованості перед державою на суму 477 615 грн 43 коп. та перехід до держави прав кредитора за Договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021, Договором поруки № 1 від 26.03.2021, Договором поруки № 2 від 26.03.2021 у розмірі частини обов`язку, що була виконана Гарантом, з вимогою погасити заборгованість у встановлений строк. Однак, у визначений термін заборгованість за кредитом Позичальником та Поручителями не була погашена;
- неналежне виконання Фермерським господарством "Любцов" зобов`язань за договором кредитної лінії, а також невиконання Поручителями зобов`язань за договорами поруки стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості перед державою за договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021, залучену під державну гарантію на портфельній основі, у розмірі 465 113 грн 93 коп.;
- повноваження АТ "Ощадбанк" щодо солідарного стягнення з відповідачів простроченої заборгованості перед державою за договором відповідають закону, актам Кабінету Міністрів України, Договору про надання державної гарантії на портфельній основі та статутній діяльності АТ "Ощадбанк";
- матеріали справи свідчать, що внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась та має місце заборгованість відповідача перед державою у розмірі 465 113 грн 93 коп.
- судом встановлено, що між позивачем та відповідачами-2,3 укладено Договори поруки № 1, № 2 від 26.03.2021. З огляду на солідарний обов`язок перед кредитором боржника за основним зобов`язанням і поручителем кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо;
- щодо доводів відповідача-2, викладених у відзиві на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 зокрема наголошує, що порушення зобов`язання сталося не з його вини, а в силу обставини непереборної сили (форс-мажору) та вважає, що ОСОБА_1 повинен бути звільнений від цивільно-правової відповідальності за невиконання зобов`язання згідно зі статтями 614, 617 Цивільного кодексу України, то відповідач-2 не звільняється від обов`язку солідарного боржника здійснити виконання зобов`язання Фермерського господарства "Любцов" за договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021, в тому числі перед державою. ОСОБА_1 зазначає, що виконання зобов`язання за Договором поруки № 1 від 26.03.2021 стало об`єктивно неможливим через обставини, за які жодна із сторін не відповідає - військову агресію Російської Федерації та окупацію території. Однак суд зауважив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору;
- умовами розділу 4 договору поруки № 1 від 26.03.2021 Банк та ОСОБА_1 визначили порядок дій при настанні обставин, що матимуть наслідком істотні (негативні) зміни у платоспроможності і кредитоспроможності Поручителя, у т.ч. непрацездатність Поручителя, втрату або зміну постійного місця працевлаштування Поручителем або займаної посади (пункт 4.2.6 договору поруки № 1 від 26.03.2021). У даному випадку Поручитель зобов`язаний у строк, що не перевищує 5-ти календарних днів з дати настання обставин, зазначених у пункті 4.2.6 (а у випадку, якщо відповідні обставини вимагають негайного реагування, то при першій можливості) письмово повідомляти Банк із наданням підтверджуючих документів. Відповідачем-2 не надано доказів дотримання порядку, визначеного в договорі поруки № 1 від 26.03.2021, повідомлення позивача про виникнення змін у платоспроможності і кредитоспроможності відповідача-2 та, як наслідок, неможливість своєчасного виконання зобов`язань з моменту початку збройної агресії Російської Федерації;
- суд критично оцінює твердження Любцова Є.В. про те, що неможливість функціонування (припинення господарської діяльності) відповідача-1 внаслідок втрати доступу до земельних ділянок, на яких велася господарська діяльність, та до всього виробничого майна (будівлі, споруди, техніка, обладнання), неможливість здійснення господарської діяльності на окупованій території згідно із законодавством України, є обставиною, що свідчить про припинення зобов`язань на підставі статті 607 Цивільного кодексу України;
- щодо істотної зміни обставин та наявності підстав для застосування положень статті 652 Цивільного кодексу України, то посилання відповідача-2 на суттєві зміни ведення господарської діяльності та інші наслідки введення на території України воєнного стану не свідчать про одночасну наявність умов, за яких згідно зі статтею 652 Цивільного кодексу України договір кредитної лінії може бути змінений або розірваний за рішенням суду. Жодної з підстав для припинення дії договору поруки, визначених статтею 559 Цивільного кодексу України, судом не встановлено;
- поряд з цим, судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором відповідачем-1 не виконані. Отже, зобов`язання за Основним договором не припинились, а оскільки Договори поруки укладено сторонами для забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредитної лінії, то не припинилась і дія Договорів поруки;
- за встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості перед державою за договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021, залучену під державну гарантію на портфельній основі, у розмірі 465 113 грн 93 коп. є законними та обґрунтованими, тому позов задовольняється судом повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, 12.05.2026 ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № суду 50312 від 19.05.2026), в якій просить:
- рішення Господарського суду Запорізької області від 06.04.2026 по справі №908/3928/25 скасувати повністю;
- ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована наступними обставинами:
- суд не встановив склад заявленої до стягнення суми 465 113 грн 93 коп.: рішення не містить аналізу того, яка частина цієї суми є основним боргом (тілом кредиту), яка нарахованими процентами за користування кредитом, яка комісійними винагородами, а яка штрафними санкціями чи пенею. Позивачем не надано суду належного розрахунку заборгованості з розбивкою по складових та по кожному розрахунковому періоду, а суд такого розрахунку не витребував і не перевірив. Ухвалення рішення про стягнення загальної суми без з`ясування її структури суперечить вимогам частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої рішення суду має бути ухвалено на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених дослідженими доказами;
- Фермерське господарство "Любцов", поручителем якого є скаржник, провадило господарську діяльність у Мелітопольському районі Запорізької області (село Лазурне, вулиця Студентська, будинок 24) - на території, яка перебуває під тимчасовою окупацією збройних сил Російської Федерації з березня 2022 року. Предмет іпотеки за іпотечним договором від 26.03.2021 - комплекс будівель і споруд загальною площею 3 297,6 кв.м (будівлі А-1, Б-1, В-1) та земельна ділянка кадастровий номер 2323083500:06:001:0033 площею 1,8752 га повністю перебуває в зоні тимчасової окупації. Договірна вартість предмета іпотеки становила 1 600 224 грн 00 коп., що є рівноцінним усьому виробничому активу господарства. Жоден з відповідачів не має і не мав доступу до зазначеного майна з моменту окупації: майно фактично конфісковане окупаційними силами, здійснення господарської діяльності на зазначеній території відповідно до законодавства України є забороненим будь-яке отримання доходів є неможливим. Ці обставини судом першої інстанції фактично визнані, однак жодних правових висновків з них зроблено не було. Суд не врахував, що обставини непереборної сили у даній справі мають комплексний вплив на правовідносини сторін і не зводяться лише до питання відповідальності. Торгово-промислова палата України своїм листом від 28.02.2022 підтвердила, що військова агресія Російської Федерації є обставиною непереборної сили для всіх суб`єктів господарювання на території України;
- скаржник не мав реальної можливості своєчасно повідомити позивача про настання форс-мажорних обставин у встановленому договором порядку, оскільки з початку окупації відповідної території банківські установи там не функціонували, зв`язок було перервано, а будь-яке пересування та листування були унеможливлені умовами воєнного часу. Нездійснення формального повідомлення за таких надзвичайних обставин не може розглядатись як відмова від захисту та позбавляти скаржника права посилатися на форс-мажор; 
- відповідно до статті 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Суд першої інстанції відхилив посилання скаржника на цю норму, однак зробив це без належного аналізу, не розмежувавши різні складові спірного зобов`язання і не оцінивши конкретних фактичних обставин, за яких опинились відповідачі;
- весь виробничий потенціал Фермерського господарства "Любцов" - нерухомість, земля, техніка, обладнання знаходиться на окупованій території і є недоступним. Відсутність доступу до активів та неможливість здійснення сільськогосподарської діяльності й отримання будь-яких доходів - це обставина, за яку жодна зі сторін кредитного договору не відповідає, оскільки вона є прямим наслідком збройної агресії третьої держави; 
- держава, яка виступала Гарантом і взяла на себе зобов`язання компенсувати частину процентів, після настання форс-мажорних обставин, що є наслідком агресії третьої держави, не лише припинила компенсацію, а й у судовому порядку стягує зі скаржника ті самі проценти, які сама ж мала б компенсувати. Нарахування та стягнення процентів у повному обсязі в таких умовах суперечить меті та духу програми державної підтримки, а також засадам справедливості й добросовісності. Після здійснення гарантійної виплати правова природа частини заборгованості змінилась, однак позивач не надав суду ані деталізованого розрахунку регресної вимоги держави, ані порядку її формування. Повна окупація всіх активів боржника за кредитним договором є саме такою зміною обставин, що виключає можливість виконання поручителем взятих на себе зобов`язань у тому обсязі, який був погоджений при укладенні договору поруки. Суд цей аргумент не розглянув, не дослідив питання співвідношення між вартістю забезпечення та розміром заявленої заборгованості, не встановив причин неможливості реалізації предмета іпотеки та не надав оцінки тому, що така неможливість зумовлена виключно тимчасовою окупацією території, а не діями відповідачів;
- нарахування комісії за послугу, яка фактично не надається, суперечить статті 903 Цивільного кодексу України, відповідно до якої замовник зобов`язаний оплатити лише фактично надану послугу. Стягнення комісій за такий період є безпідставним збагаченням позивача;
- неповне дослідження зазначених обставин свідчить про порушення вимог статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України щодо повного та всебічного встановлення обставин справи;
- суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не відповів на суттєві аргументи скаржника, викладені у відзиві на позовну заяву, обмежившись цитуванням загальних норм закону без їх застосування до конкретних встановлених фактів справи, а саме окупації території, знаходження всього майна ФГ "Любцов" на окупованій землі, повного припинення господарської діяльності з моменту окупації;
- суд не встановив дійсний склад заборгованості, не надав правової оцінки втраті відповідачем-1 всіх виробничих активів унаслідок тимчасової окупації, не дослідив питання реальності користування кредитом в умовах окупації, не застосував спеціального законодавства, прийнятого в умовах воєнного стану, не оцінив зміну обставин, яка мала місце після укладення договору поруки, та не дослідив співвідношення вартості предмета іпотеки і розміру позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.
Апеляційну скаргу було подано без додержання вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2026 апеляційну скаргу було залишено без руху та скаржнику надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Від скаржника за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. № суду 7427/26 від 04.06.2026) щодо усунення недоліків апеляційної скарги.
Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2026, у зв`язку з відпусткою суддів Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В. - членів колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2026 для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів: Джепи Ю.А., Соп`яненко О.Ю.,
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2026 відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 07.07.2026.

Від позивача до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 8428/26 від 02.06.2026), в якому він просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 06.04.2026 у даній справі - залишити без змін.
Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований позивачем наступними обставинами: 
- у зв`язку із настанням гарантійного випадку, АТ "Ощадбанк" у порядку, передбаченому пунктами 2.7., 5.1. Договору гарантії звернувся до Гаранта (з копією Агенту) з вимогою № 93 від 06.12.2023 про сплату за гарантією суми в розмірі 496 000 грн 00 коп., що складає 32% від простроченої суми основного боргу за кредитом в розмірі 1 550 000 грн 00 коп. За результатами розгляду зазначеної вимоги, 02.01.2024 Гарант перерахував Банку суму у розмірі 496 000 грн 00 коп. для відшкодування за кредитною операцією;
- на виконання пункту 6.1. Договору гарантії, 03.01.2024 Банк спрямував отримані від Гаранта кошти у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом та відобразив на рахунку № НОМЕР_1 виникнення простроченої заборгованості Фермерського господарства "Любцов" перед державою в сумі 496 000 грн 00 коп. При цьому Банком було використано право договірного списання, передбачене підпунктом 4.2.2. Кредитного договору та списано грошові кошти з рахунку відповідача-2, які в подальшому були розподілені відповідно до умов Кредитного договору та зараховані в рахунок погашення перед державою: 1) 26.06.2024 - 18 032 грн 64 коп.; 2) 05.07.2024 - 351 грн 93коп.; 3) 27.10.2025 - 12 501 грн 50 коп., внаслідок чого заборгованість перед державою була зменшена та складає 465 113 грн 93 коп., що підтверджується виписками по рахунку позичальника та розрахунком боргу перед державою, доданими до позовної заяви. Таким чином, стягнута за рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.04.2026 у справі № 908/3928/25 сума в розмірі 465 113 грн 93 коп. є простроченою заборгованістю перед державою з відшкодування за кредитною операцією, забезпеченою державною гарантією та не включає у собі таких складових, як основна сума, проценти, комісія тощо;
- за своєю суттю цивільно-правова відповідальність означає виникнення у особи обов`язку майнового характеру, якого не було до вчинення правопорушення. У статті 617 Цивільного кодексу України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання, тому вказана стаття не може бути застосована як підстава, що виключає виконання договірного зобов`язання (постанова Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №757/58385/16-ц (провадження № 61-17601свп18)). Таким чином, відповідач-2 не звільняється від обов`язку солідарного боржника здійснити виконання зобов`язання Фермерського господарства "Любцов" за договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021, у тому числі перед державою;
- форс-мажор не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання, він звільняє виключно від відповідальності за невиконання зобов`язання (неустойка у формі штрафу та пені, відшкодування збитків);
- умовами розділу 4 "Права та обов`язки сторін" договору поруки № 1 від 26.03.2021 Банк та ОСОБА_1 визначили порядок дій при настанні обставин, що матимуть наслідком істотні (негативні) зміни у платоспроможності і кредитоспроможності Поручителя, у т.ч. непрацездатність поручителя, втрату або зміну постійного місця працевлаштування поручителем або займаної посади (пункт 4.2.6 договору поруки № 1 від 26.03.2021). В даному випадку Поручитель зобов`язаний у строк, що не перевищує 5-ти (п`яти) календарних днів з дати настання обставин, зазначених у пункт 4.2.6 (а у випадку, якщо відповідні обставини вимагають негайного реагування, то при першій можливості) письмово повідомляти Банк із наданням підтверджуючих документів. Відповідачем-2 не надано доказів дотримання порядку, визначеного в договорі поруки № 1 від 26.03.2021, повідомлення позивача про виникнення змін у платоспроможності і кредитоспроможності відповідача-2 та, як наслідок, неможливість своєчасного виконання зобов`язань з моменту початку збройної агресії Російської Федерації;
- слід також критично оцінювати твердження ОСОБА_1 про те, що неможливість функціонування (припинення господарської діяльності) відповідача-1 внаслідок втрати доступу до земельних ділянок, на яких велася господарська діяльність, та до всього виробничого майна (будівлі, споруди, техніка, обладнання), неможливість здійснення господарської діяльності на окупованій території згідно із законодавством України, є обставиною, що свідчить про припинення зобов`язань на підставі статті 607 Цивільного кодексу України. Більше того, 03.04.2024 відомості про Фермерське господарство "Любцов" внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації. Місцем знаходження відповідача-1 є Запорізька область, Мелітопольський район, село Лазурне, вул.Студентська, буд. 24, що свідчить про те, що останній здійснює господарську діяльність на тимчасово окупованій території і така діяльність не припинена. Відповідач-1 сплачує податки на користь країни-агресора, а відповідач-2 є засновником та керівником Фермерського господарства "Любцов". Відповідач-3 є також засновником Фермерського господарства "Любцов";
- предметом позовних вимог у справі № 908/3928/25 є стягнення заборгованості перед державою в розмірі 465 113 грн 93 коп., що є результатом відшкодування державою простроченої заборгованості Фермерського господарства "Любцов" за кредитною операцією, забезпеченою державною гарантією та не включає в собі таких складових, як основна сума, проценти , комісія тощо. З огляду на вищевикладене, АТ "Ощадбанк" повідомляє, що на суму боргу перед державою в розмірі 465 113 грн 93 коп. проценти та комісія Банком не нараховувались. Вказане підтверджується виписками по рахункам Фермерського господарства "Любцов" та розрахунком боргу перед державою.

Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2026, у зв`язку з вчиненням процесуальної дії, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, призначено автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого справа № 904/2390/26 передана (повернута) раніше визначеному складу суду.
Відповідно до частини 13 статті 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, справа у відповідності до частини 13 статті 32 Господарського процесуального кодексу України розглядається колегією суддів, визначеною відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2026, а саме: колегією суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.

У судове засідання 07.07.2026 представники скаржника (відповідача-2), позивача, відповідача-1 та відповідача-3 не з`явилися, причин нез`явлення суду не повідомили; клопотань від учасників справи до апеляційного господарського суду не надходило. 
При цьому апеляційним господарським судом встановлено, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, а саме: шляхом направлення ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2026 позивачу до Електронного кабінету в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (учасників справи, які мають такий кабінет), на підтвердження чого до матеріалів справи долучені Довідки про доставку електронного листа, згідно з якими ухвала суду від 08.06.2026 доставлена до Електронних кабінетів позивача та його представника - 08.06.2026 після 17:00 годин (з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала вважається врученою 09.06.2026). 
Відповідно до частини 1 статті 121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
На підставі викладеного, повідомлення судом скаржника (відповідача-2), відповідача-1 та відповідача-3 про розгляд справи було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. 
Апеляційним господарським судом враховано, що відповідно до частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Судом відзначено, що у даному випадку всі учасники справи отримали ухвалу суду від 08.06.2026 завчасно; підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.
Враховуючи те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, всі учасники справи були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у призначеному судовому засіданні. 
У судовому засіданні 07.07.2026 суддею-доповідачем було оголошено зміст апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу позивача.
Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції під час апеляційного провадження.
Згідно з положеннями частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У судовому засіданні 07.07.2026, відповідно до статей 240, 283 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів підписано вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
26.03.2021 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі Філії – Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк" (надалі по тексту - Банк, позивач) та Фермерським господарством "Любцов" (надалі по тексту - Позичальник, відповідач-1) в особі голови Любцова Євгена Васильовича укладений Договір кредитної лінії № 1059 (надалі по тексту - Договір).
Відповідно до умов пунктів 2.1., 3.1., 3.2., 3.8. Договору, Банк зобов`язався надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язався отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит у розмірі 1 550 000 грн 00 коп. у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 25.03.2024, та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів.
У пункті 3.3. Договору сторони погодили графік збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування, а саме:
- до 25.02.2024 (включно) - діючий ліміт 1 550 000 грн 00 коп.;
- 26.02.2024 - 25.03.2024 - діючий ліміт 775 000 грн 00 коп.
Умови щодо визначення розміру процентів за користування кредитом передбачені у пункті 3.5.1. кредитного Договору, відповідно до змісту якого, за користування кредитом Позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за процентною ставкою (далі - базова процентна ставка), яка є змінюваною, розмір якої розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування із застосування формули: БПС = Індекс UІRD(3m) + Маржа, де: БПС – розмір базової процентної ставки у процентах річних, який розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим договором; індекс UІRD (3m) – Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб; маржа - доданок, який виражений у процентах, що становить 7%.
Пунктом 3.5.2. Договору визначено, що на момент укладення Договору, з урахуванням визначеного на таку дату індексу UІRD (3m) та із застосуванням формули, передбаченої пунктом 3.5.1 цього Договору, розмір базової процентної ставки становить 14,3 % річних, який підлягає застосуванню для визначення зобов`язання Позичальника зі сплати процентів до моменту першого перегляду (зміни) у відповідності до пункту 3.5.3 цього Договору.
Згідно з умовами пункту 3.11. Договору, з метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього Договору Позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського для наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період. У разі, якщо діючий ліміт кредитування буде вичерпано, Позичальник має право отримати наступний транш у межах діючого ліміту кредитування лише за умови погашення основної суми боргу (частково або в повному обсязі) за цим Договором. Позичальник зобов`язується здійснити погашення основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання траншу незалежно від розміру діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий банківський день згідно з пунктом 3.3. цього Договору.
У відповідності до пункту 3.13. Договору, Банк має право призупинити надання кредиту (траншу) або відмовитись від надання Позичальнику кредиту (траншу) частково або в повному обсязі, відкликати кредит, або вимагати дострокового повернення суми кредиту (траншу) та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом (траншу) (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами, що підлягають сплаті за цим Договором), у тому числі, але не виключно, у наступних випадках, зокрема, Позичальник вчасно не здійснив погашення основної суми боргу або її частини, або не забезпечив сплату процентів в порядку та способи, визначені цим Договором та з урахуванням Програми або не здійснив погашення будь-яких інших сум, які підлягають сплаті за цим Договором (підпункт 3.13.2. Договору).
Згідно з підпунктами 3.16.1. пункту 3.16. Договору проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт у розмірі базової процентної ставки на основну суму боргу за строк правомірного користування основною сумою боргу. 
Відповідно до підпункту 3.18.1. пункту 3.18. Договору з урахуванням умов Програми призупиняється надання компенсації Позичальнику, якщо він допустить прострочення більше ніж на 15 календарних днів виконання зобов`язань зі сплати процентів (їх частини) та/або з повернення кредиту (його частини), або з інших підстав, які передбачені або будуть передбачені умовами Програми. Надання компенсації Позичальнику відновлюється у разі погашення ним заборгованості зі плати процентів (їх частини) та/або з повернення кредиту (його частини) або у разі здійснення Банком та Позичальником реструктуризації простроченої ним заборгованості.
Позичальник зобов`язався належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе за цим Договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з Банком (підпункт 4.3.1 пункту 4.3. Договору).
У пункті 8.6. Договору сторони передбачили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.
Крім того, на підставі Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік", постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 № 1151 "Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році" (далі - Порядок № 1151), постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1317 "Про надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році" (далі - Постанова № 1317) в Україні запроваджена державна підтримка позичальників - суб`єктів господарювання у формі державних гарантій на портфельній основі.
Учасниками Програми надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році є:
- агент - АТ "Державний експортно-імпортний банк України", що надає агентські, консультаційні та інші послуги відповідно до умов агентської угоди між гарантом та агентом та договору про надання державної гарантії на портфельній основі, який укладається між гарантом та банком-кредитором;
- банки-кредитори - банки, відібрані на умовах, визначених Порядком № 1151, перелік яких визначається рішенням Кабінету Міністрів України щодо надання державних гарантій на портфельній основі;
- гарант - Кабінет Міністрів України, що діє від імені держави, в особі Міністра фінансів;
- позичальники - суб`єкти господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва, визначені Господарським кодексом України, що отримують кредити від банків-кредиторів, часткове виконання боргових зобов`язань за якими забезпечується державними гарантіями на портфельній основі.
Для забезпечення співпраці сторін, пов`язаної з наданням державної підтримки, між Міністром фінансів України Марченко С.М., який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України, на підставі Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 375 (далі - гарант) та АТ "Ощадбанк" (далі - бенефіціар) укладено Договір про надання державної гарантії на портфельній основі № 13010-05/271 від 31.12.2020 (далі - Договір гарантії).
За умовами пункту 2.1. Договору гарантії гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання принципалами (суб`єктами господарювання, яким надано кредит) частини своїх грошових зобов`язань перед бенефіціаром за кредитними договорами, включеними до портфеля.
Відповідно до пунктів 1.1., 2.3. Договору гарантії, гарантія вважається наданою на користь бенефіціара з дати укладання цього договору. Строк дії гарантії - період, що починається на дату укладання цього договору та закінчується в дату, яка випадає через 5 років з дати укладення цього договору.
Згідно з пунктом 2.5. Договору гарантії ставка індивідуальної гарантії визначається на власний розсуд бенефіціара для кожного окремого кредиту та не може перевищувати 70% за кожним окремим кредитом.
Пункт 2.7. Договору гарантії встановлює, що у разі настання гарантійного випадку (принципал не здійснив планового платежу за основним боргом згідно з графіком платежів за будь-яким кредитом, включеним до портфеля, і такий платіж залишається несплаченим протягом 90 календарних днів поспіль) гарант зобов`язаний сплатити на користь бенефіціара суму сплати за гарантією згідно з вимогами розділу V цього договору.
Пунктами 3.1. - 3.3. Договору гарантії передбачено, що з метою включення кредитів до портфеля бенефіціар формує реєстр, до якого включаються всі кредити, які бенефіціар визначив як такі, що включені до портфеля. Бенефіціар формує реєстр з кредитів, які відповідають під час першого включення таких кредитів до реєстру критеріям прийнятності. Включення кредитів до реєстру свідчить про те, що зобов`язання за такими кредитами є такими, що частково забезпечені гарантією з дати першого включення таких кредитів до реєстру.
У пункті 5.1. Договору гарантії визначено, що у разі настання гарантійного випадку бенефіціар направляє гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами.
Відповідно до пункту 5.5. Договору гарантії гарант на підставі вимог, отриманих від бенефіціара, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог сплачує на рахунок бенефіціара суму сплати за гарантією згідно з вимогою.
Сума сплати за гарантією визначається за формулою (пункт 1.1. Договору гарантії):
ССГ = ?n1 ПЗі х СІГі/100, де
ПЗі - прострочена заборгованість за основним боргом за окремим і-им кредитом, включеним до портфеля, за яким настав та триває гарантійний випадок;
СІГ - ставка індивідуальної гарантії за таким і-им кредитом, включеним до портфеля.
Згідно з пунктом 6.1. Договору гарантії, у разі здійснення гарантом виплати суми сплати за гарантією за будь-яким проблемним кредитом бенефіціар зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості принципала перед бюджетом на суму здійсненої гарантом виплати суми сплати за гарантією та застосувати інструменти врегулювання заборгованості за таким проблемним кредитом.
Пунктом 6.3. Договору гарантії врегульовано, що кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості за проблемним кредитом, перераховуються на рахунок гаранта в сумі, пропорційній ставці індивідуальної гарантії за таким проблемним кредитом, та зараховуються насамперед у рахунок погашення простроченої заборгованості перед бюджетом, у зв`язку з чим бенефіціар робить відповідний бухгалтерський запис та зменшує заборгованість приниципала перед державним бюджетом.
Робота зі стягнення з принципала простроченої заборгованості перед державою проводиться бенефіціаром на підставі порядку № 1151, статей 6-1 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та цього договору (пункт 6.6. Договору гарантії).
Відповідно до пунктів 6.8. - 6.9. Договору гарантії, на суму простроченої заборгованості позичальника перед бюджетом бенефіціар нараховує пеню згідно з вимогами чинного законодавства у розмірі 120% облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення. Пеня нараховується з дати виникнення простроченої заборгованості перед бюджетом за проблемним кредитом до дати погашення такої заборгованості (включно) або до дати, яка настає через 6 календарних місяців з дати здійснення гарантом виплати, залежно від того, яка з дат настає раніше.
У пунктах 13.13. - 13.14. Договору гарантії сторони передбачили, що договір гарантії вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, а діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.
На момент укладення Договору позичальник повністю відповідав критеріям прийнятності та ініціював шляхом надання до банку письмової заяви від 09.03.2021 отримання забезпечення за кредитом у вигляді гарантії на умовах, визначених порядком №1151 та Договором гарантії.
За таких обставин, кредит був включений АТ "Ощадбанк" до портфелю кредитів, зобов`язання за якими частково забезпечені гарантією, та з метою виконання вимог розділу 6 договору гарантії, 26.03.2021 АТ "Ощадбанк" уклав з позичальником Додатковий договір № 1 (далі - додатковий договір) до договору, в якому сторони доповнили останній наступними положеннями:
- позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для себе (пункт 2.2.1.2 додаткового договору);
- позичальник визнає та підтверджує, що у разі виконання гарантом гарантійних зобов`язань перед банком шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного бюджету у позичальника з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою, а до держави переходять права кредитора та право вимагати від позичальника погашення заборгованості у способи та згідно процедур, встановлених Порядком №1151 та договором про надання гарантії (пункт 2.2.1.3 додаткового договору);
- позичальнику відомо, що на суму простроченої заборгованості позичальника перед державою нараховується за кожен календарний день прострочення пеня у розмірі 120% річної облікової ставки Національного банку України (пункт 2.2.1.4 додаткового договору);
- позичальник визнає та підтверджує, що банк у відповідності до норм Порядку та положень договору про надання гарантії має всі повноваження стягувати прострочену заборгованість перед державою та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості за кредитом з метою погашення простроченої заборгованості позичальника перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені (пункт 2.2.1.5 додаткового договору);
- позичальнику відомо, що грошові кошти, отримані від звернення стягнення на забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених за гарантією сум та нарахованої пені (пункт 2.2.1.6 додаткового договору).
Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника (відповідача-1) за кредитним Договором № 1059 від 26.03.2021 між позивачем (кредитор, Банк) та ОСОБА_1 (Поручитель, відповідач-2) було укладено Договір поруки № 1.
Також між Банком та ОСОБА_2 (Поручитель, відповідач-3) було укладено Договір поруки № 2.
Згідно з умовами пункту 2.1. Договорів поруки Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання за договором кредитної лінії № 1089 від 06.05.2021, з усіма додатковими договорами, угодами, додатками, змінами та доповненнями до нього, які чинні на момент укладення цього договору та можуть бути укладені після його укладення, у т.ч. того, що виникне в майбутньому відповідно до умов кредитного договору.
Пунктом 2.2. Договору поруки встановлено, що Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник в порядку, визначеному кредитним договором, у т.ч., але не виключно у разі повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту.
Відповідно до пункту 2.4. Договору поруки обсяг зобов`язань Поручителя за цим договором не є фіксованою сумою і може збільшуватися або зменшуватися в залежності від виконання Боржником та/або Поручителем (на умовах, визначених цим договором) зобов`язання за кредитним договором, а також черговості направлення кредитором отриманих грошових коштів в погашення зобов`язання.
Поручитель відповідає перед кредитором за виконання Боржником зобов`язання, а також несе визначену законодавством відповідальність за порушення ним встановленого цим договором грошового зобов`язання, в тому числі щодо сплати коштів за користування чужими грошовими коштами (пункт 2.5. Договору поруки).
Пунктом 2.6. Договору поруки унормовано, що Поручитель погоджується та зобов`язується солідарно відповідати за виконання зобов`язання правонаступниками Боржника чи будь-якою іншою особою, на яку буде переведено борг за кредитним договором та/або яка буде визначена боржником за зобов`язанням відповідно до законодавства.
У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а Поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 3.2.2. Договору поруки).
Підпунктом 3.2.3. Договору поруки встановлено, що кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-кого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково.
Порука на підставі цього договору діє незалежно від інших способів виконання зобов`язання боржника перед кредитором за кредитним договором (пункт 3.2.6. Договорів поруки).
З метою реалізації відповідно до умов цього договору права вимоги до Поручителя кредитор має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) Поручителю вимоги (пункт 3.2.4. Договору поруки).
У випадку направлення кредитором Поручителю вимоги, Поручитель зобов`язуються здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги кредитором та в обсязі, зазначеному у вимозі. Якщо кредитор скористався своїм правом та направив Поручителю вимогу, остання є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем зобов`язання в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру зобов`язання, що підлягає виконанню Поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором (підпункти 3.2.7. - 3.2.8. Договору поруки).
Відповідно до пункту 3.3.5. Договору поруки виконання зобов`язання здійснюється Поручителем шляхом переказу грошових коштів па рахунок кредитора, визначений кредитним договором для погашення заборгованості або у вимозі, направленої кредитором відповідно до умов цього договору.
Підпунктами 10.1.1., 10.1.2., 10.3.1. Договору поруки врегульовано наступне: до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цих договорів, застосовується строк позовної давності тривалістю 10 років; дія поруки за цими договорами для цілей застосування частини 4 статті 559 ЦК України становить 10 років з моменту підписання цих договорів сторонами та їх скріплення печатками сторін (за бажанням).
Також, з метою забезпечення належного виконання відповідачем-1 зобов`язань за Договором, 26.03.2021 між Банком та фермерським господарством "Любцов" був укладений Іпотечний договір № 1, посвідчений Чудською О.О., приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізькі області та зареєстрованого в реєстрі за № 1138 (надалі - Іпотечний договір).
Відповідно до положень пункту 1.1. Іпотечного договору Іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у Іпотечному договорі, Предмет іпотеки, що належить Іпотекодавцю на праві власності.
Пунктом 2 розділу "Терміни та їх тлумачення" Іпотечного договору визначено, що зобов`язання (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з Кредитного договору, в тому числі, але не виключно:
- повернути Іпотекодержателю кредитні кошти надані у розмірі 1 550 000 грн 00 коп. із терміном повернення не пізніше 25.03.2024, із погашенням згідно графіку та на умовах визначених у Кредитному договорі;
- сплатити Іпотекодержателю проценти за користування кредитом, у розмірі, що визначений на основі процентних ставок, які встановлюються відповідно до умов, зазначених у Кредитному договорі;
- сплатити Іпотекодержателю комісійні винагороди у строки та на умовах, зазначених у Кредитному договорі;
- сплатити на користь Іпотекодержателю штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобов`язань за Кредитним договором, а також інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов Кредитного договору;
- відшкодувати Іпотекодержателю в повному обсязі Збитки, понесені у випадку неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором, в тому числі витрати понесені Іпотекодержателем втрачені грошові кошти та/або неодержані ним доходи.
Згідно з умовами пункту 1.3. Іпотечного договору, предметом іпотеки за цим Договором є комплекс будівель і споруд складається з будівель: А-1, Б-1, В-1, вбиральної У, огорожі № 1, замощення № І, II, III, загальною площею 3 297,6 метрів квадратних, які знаходяться у Запорізькій області, Мелітопольському районі, селі Лазурне, по вулиці Студентській, будинок 24 та земельна ділянка (кадастровий номер № 2323083500:06:001:0033), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1,8752 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в межах кордону: А - Б - ОСОБА_2 , Б - А Полянівська сільська рада.
Відповідно до пункту 1.5. Іпотечного договору, договірна вартість Предмету іпотеки за згодою сторін оцінюється в 1 600 224 грн 00 коп.
Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов пунктів 1.1., 2.1. Договору Банк надав Позичальнику кредит? перерахувавши 1 550 000 грн 00 коп. з рахунку Банку № НОМЕР_2 для обліку основного боргу за Договором на поточний рахунок Позичальника, відкритий в Банку для отримання кредитних коштів № НОМЕР_3 .
Проте, в порушення умов кредитного договору, з 05.10.2022 Позичальником допущено прострочення зі сплати основного боргу, процентів за користування кредитом та комісійних винагород.
Позичальник не здійснив плановий платіж та допустив прострочення заборгованості згідно з графіком платежів, яка залишилась несплаченою протягом 90 календарних днів поспіль, що призвело до настання гарантійного випадку в розумінні пункту 2.7. Договору гарантії, внаслідок чого 05.10.2022 на рахунку Позичальника № НОМЕР_4 була відображена прострочена заборгованість за основним боргом.
Водночас, через неналежне виконання Позичальником умов Договору, зокрема, щодо погашення основної суми боргу, процентів за користування кредитом та комісії у встановлений пунктами 3.11.1., 3.16. Договору строк, Банк скористався передбаченим пунктом 3.13. Договору правом на відкликання кредиту та 26.09.2023 направив Позичальнику (на адресу електронної пошти) вимогу № 107.10-19/60579/2023 про відкликання кредиту, якою Позичальник повідомлявся про необхідність протягом 25 банківських днів з дати направлення Банком цієї вимоги, здійснити повернення всієї суми кредиту, платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та комісії у загальній сумі 1 756 427 грн 56 коп.
Однак, вказана вимога АТ "Ощадбанк" була залишена Позичальником без відповіді та задоволення.
У зв`язку із настанням гарантійного випадку, АТ "Ощадбанк" в порядку, передбаченому пунктами 2.7., 5.1. Договору гарантії звернувся до Гаранта (з копією Агенту) з вимогою № 93 від 06.12.2023 про сплату за гарантією суми в розмірі 496 000 грн 00 коп., що складає 32% від простроченої суми основного боргу за кредитом в розмірі 1 550 000 грн 00 коп.
За результатами розгляду зазначеної вимоги, 02.01.2024 Гарант перерахував Банку суму у розмірі 496 000 грн 00 коп. для відшкодування за кредитною операцією.
На виконання пункту 6.1. Договору гарантії, 03.01.2024 Банк спрямував отримані від Гаранта кошти у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом та відобразив на рахунку № НОМЕР_1 виникнення простроченої заборгованості Фермерського господарства "Любцов" перед державою в сумі 496 000 грн 00 коп.
При цьому Банком було використано право договірного списання, передбачене підпунктом 4.2.2. Кредитного договору та списано грошові кошти з рахунку відповідача-2, які в подальшому були розподілені відповідно до умов Кредитного договору та зараховані в рахунок погашення перед державою: 
1) 26.06.2024 - 18 032 грн 64 коп.; 
2) 05.07.2024 - 351 грн 93 коп.; 
3) 27.10.2025 - 12 501 грн 50 коп., внаслідок чого заборгованість перед державою була зменшена та складає 465 113 грн 93 коп., що підтверджується виписками по рахунку позичальника та розрахунком боргу перед державою, доданими до позовної заяви (арк.с. 104 у томі1). 
Як зазначалося вище, підпунктом 2.2.1.3 Додаткового договору передбачено, що у разі виконання Гарантом гарантійних зобов`язань перед AT "Ощадбанк" шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного бюджету у Позичальника з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою, а до держави переходять права кредитора та право вимагати від Позичальника погашення заборгованості у спосіб та згідно процедур встановлених Порядком та Договором гарантії.
13.06.2025 позивачем були направлені відповідачам повідомлення про виникнення з 02.01.2024 за Договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021 простроченої заборгованості перед державою на суму 477 615 грн 43 коп. та перехід до держави прав кредитора за Договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021, Договором поруки № 1 від 26.03.2021, Договором поруки № 2 від 26.03.2021 у розмірі частини обов`язку, що була виконана Гарантом, з вимогою погасити заборгованість у встановлений строк.
Однак, у визначений термін заборгованість за кредитом Позичальником та Поручителями погашена не була, що і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, слід зазначити таке.
Відповідно до положень Додаткового договору сторони, приймаючи юридичний факт існування позичальником отримання забезпечення за кредитом у вигляді гарантії та з метою належного врегулювання взаємних правовідносин, які були породжені зазначеним юридичним фактом, дійшли згоди доповнити умови кредитного договору.
Зокрема, позичальник обізнаний, що його грошові зобов`язання перед банком зі сплати основної суми боргу за кредитом будуть частково забезпечені Гарантією, а також визнає та підтверджує, що у разі виконання гарантом гарантійних зобов`язань перед банком шляхом здійснення платежів за рахунок державного бюджету у позичальника з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою, а до держави переходить права кредитора та право вимагати від позичальника погашення заборгованості у способи та згідно з процедур, встановлених Порядком надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151 та договором про надання державної гарантії на портфельній основі № 13010-05/271.
Тобто, підписання даного Договору свідчить про те, що банк та позичальник домовились про те, що кредит буде забезпечено державою.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, та перерахував Позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 550 000 грн 00 коп.
Однак, відповідач-1 не виконав в повному обсязі свого зобов`язання з повернення кредиту у строк передбачений пунктом 3.11.1. Договору, що підтверджується виписками по рахунку, наданими позивачем до матеріалів справи.
Судом встановлено, що Позичальник з 05.10.2022 допустив прострочення погашення заборгованості згідно з графіком платежів, що призвело до настання гарантійного випадку в розумінні пункту 2.7. Договору гарантії.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Законодавством передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У зв`язку із настанням гарантійного випадку, АТ "Ощадбанк" в порядку, передбаченому пунктами 2.7., 5.1. Договору гарантії, звернувся до Гаранта (з копією Агенту) з вимогою № 93 від 06.12.2023 про сплату за гарантією суми в розмірі 496 000 грн 00 коп., що складає 32% від простроченої суми основного боргу за кредитом в розмірі 1 550 000 грн 00 коп.
02.01.2024 Гарант перерахував на користь Банку сплату за гарантією суму у розмірі 496 000 грн 00 коп. для відшкодування за кредитною операцією.
Отримані кошти Банк спрямував у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом та відобразив на рахунку № НОМЕР_1 виникнення простроченої заборгованості фермерського господарства "Любцов" перед державою в сумі 496 000 грн 00 коп.
Відповідно до положень законодавства, зокрема, частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, гарантією.
Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачається, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Приписами статтею 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.
Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Враховуючи невиконання позичальником своїх договірних зобов`язань, а також з огляду на вищевказані положення закону та умови договорів поруки від 26.03.2021, укладених між позивачем та відпоівдачами-2,3, у позивач виникло право вимоги до поручителів щодо погашення заборгованості, а у поручителів - виникнення солідарного з позичальником обов`язку повернути суму заборгованості за договором у повному обсязі.
Правове регулювання відносин щодо надання гарантій за кредитами здійснюється нормами як фінансового, так і цивільного, господарського та бюджетного права.
Відповідно до частини 2 статті 346 Господарського кодексу України, для зниження ступеня ризику банк надає кредит позичальникові за наявності гарантії платоспроможного суб`єкта господарювання чи поручительства іншого банку, під заставу належного позичальникові майна, під інші гарантії, прийняті у банківській практиці.
У пункті 15-1 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України закріплено визначення поняття "гарантійне зобов`язання", яке становить собою зобов`язання гаранта повністю або частково виконати боргові зобов`язання суб`єкта господарювання - резидента України перед кредитором у разі невиконання таким суб`єктом його зобов`язань за кредитом, залученим під державну гарантію.
Згідно з пунктом 4 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного розвитку України.
Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (частина 1 статті 117 Конституції України).
Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", зокрема, передбачено, що Кабінет Міністрів України у сфері економіки, фінансів, трудових відносин, зайнятості населення, трудової міграції, оплати та охорони праці забезпечує проведення державної економічної політики, здійснює прогнозування та державне регулювання національної економіки; забезпечує розроблення і виконання загальнодержавних програм економічного та соціального розвитку.
Відповідно до частини 1 статті 5, частини 1 статті 6 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" (далі - Закон) Кабінет Міністрів України забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері розвитку підприємництва, розроблення та виконання загальнодержавних програм розвитку малого і середнього підприємництва з урахуванням загальнодержавних пріоритетів, здійснює заходи щодо розвитку інфраструктури підтримки малого і середнього підприємництва, спрямовує, координує та контролює діяльність органів виконавчої влади, які забезпечують надання державної підтримки.
Статтею 12 Закону передбачено, що державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.
Згідно зі статтею 16 Закону, фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів. Основними видами фінансової державної підтримки є, зокрема, надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва. Порядок використання коштів державного бюджету для фінансової державної підтримки суб`єктів малого і середнього підприємництва затверджується відповідно до вимог бюджетного законодавства.
Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
Для зниження ступеня ризику банк надає кредит позичальникові за наявності гарантії платоспроможного суб`єкта господарювання чи поручительства іншого банку, під заставу належного позичальникові майна, під інші гарантії, прийняті у банківській практиці. З цією метою банк має право попередньо вивчити стан господарської діяльності позичальника, його платоспроможність та спрогнозувати ризик непогашення кредиту (частина 2 статті 346 Господарського кодексу України).
Абзацом 1, 2 частини 1 статті 17 Бюджетного кодексу України визначеного, що державні гарантії можуть надаватися виключно у межах і за напрямами, що визначені законом про Державний бюджет України, на підставі рішення Кабінету Міністрів України для забезпечення виконання боргових зобов`язань суб`єктів господарювання - резидентів України, у тому числі для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва - резидентам України, у розмірі, що не перевищує 80 відсотків загальної суми таких боргових зобов`язань за портфелем кредитів та 80 відсотків - за кожним окремим кредитом (далі - державні гарантії на портфельній основі). Порядок відбору банків-кредиторів, умови надання державних гарантій на портфельній основі, плата за надання таких гарантій, а також розмір та вид забезпечення, що надається відповідними суб`єктами господарювання, встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Правочин щодо надання державної гарантії на портфельній основі оформляється в письмовій формі та має визначати: предмет гарантії; повне найменування та місцезнаходження кредитора; обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; права, обов`язки та відповідальність гаранта і кредитора; умови настання гарантійного випадку; строк здійснення виплат у разі настання гарантійного випадку; розмір та порядок сплати до державного бюджету плати за надання гарантії; порядок погашення заборгованості перед державою за виконання гарантійних зобов`язань; строк дії гарантії.
Обов`язковою умовою надання державної гарантії на портфельній основі є внесення суб`єктом господарювання - резидентом України плати за надання такої гарантії, а також надання майнового або іншого забезпечення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором перед банком-кредитором.
Абзац 5 частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України чітко визначає, що прострочена заборгованість суб`єктів господарювання перед державою та перед банком-кредитором за кредитами, залученими під державну гарантію на портфельній основі, стягується з таких суб`єктів господарювання банком-кредитором у порядку, встановленому законодавством щодо управління проблемними активами в банках України та відповідним правочином щодо надання державної гарантії на портфельній основі, з подальшим перерахуванням пропорційної частки в рахунок погашення заборгованості перед державою.
Відповідно до положень статті 6-1 Закону України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено, що у 2020 році державні гарантії в обсязі до 5 000 000 тис. гривень, як виняток з положень статті 17 Бюджетного кодексу України, можуть надаватися за рішенням Кабінету Міністрів України, погодженим з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету, для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва - резидентам України, у розмірі, що не перевищує 80 відсотків загальної суми таких боргових зобов`язань за портфелем кредитів та 80 відсотків за кожним окремим кредитом (далі - державні гарантії на портфельній основі).
Порядок відбору банків-кредиторів та умови надання державних гарантій на портфельній основі, а також розмір та вид забезпечення, що надається такими суб`єктами господарювання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
З огляду на вищевказане, Кабінет Міністрів України визначив умови, критерії, механізм надання фінансової державної підтримки за рахунок коштів державного бюджету за Програмою надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, яку надає Міністерство фінансів України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 № 1151 "Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році" на рівні агента в особі акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та банків-кредиторів, у формі державних гарантій та в обсязі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1317 "Про надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році", на період з 23.12.2020 по 31.12.2025.
Отже, порядок надання гарантій на портфельній основі у 2020 року було встановлено Кабінетом Міністрів України шляхом прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 № 1151 "Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році", яким затверджено Порядок надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році (далі - Порядок № 1151).
Слід відзначити, що Порядок № 1151 регулює порядок дій суб`єктів у випадку не здійснення планового платежу згідно з графіком платежів за отриманим кредитом і такий платіж залишається несплаченим протягом 90 днів.
Постановою № 1317 АТ "Ощадбанк" включено до переліку банків-кредиторів за вищевказаною програмою з граничним обсягом надання у 2020 році державних гарантій на портфельній основі у розмірі 1 000 000 000 грн.
Так, 23.12.2020 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 1317 "Про надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році", якою надано у 2020 році державні гарантії на портфельній основі банкам-кредиторам у межах обсягів, затверджених цією постановою та уповноважено Міністра фінансів підписувати документи щодо надання державних гарантій на портфельній основі.
Згідно з розподілом Обсягів надання у 2020 році банкам-кредиторам державних гарантій на портфельній основі АТ "Ощадбанк" наданий граничний обсяг державних гарантій на портфельній основі у розмірі 1 000 000 000 грн.
Таким чином, у 2020 році було визначено, що суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва - резидентам України можуть надаватися державні гарантії для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, з визначенням порядку надання таких гарантій, а також визначення порядку дій Мінфіну, банку-кредитора, агента та суб`єкта господарювання.
Відповідно до статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та пунктів 1, 37, 45 Статуту акціонерного товариства "Державний ощадний банк", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 № 261, АТ "Ощадбанк" є державним банком, який має право надавати банківські та інші фінансові послуги, а також провадити інші види діяльності в національній та іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг та вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг та здійснення іншої діяльності.
Правочин щодо надання державної гарантії на портфельній основі між Міністерством фінансів України та АТ "Ощадбанк" оформлений шляхом укладення договору № 13010-05/271 від 31.12.2020 та визначає обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; права, обов`язки та відповідальність гаранта і кредитора; умови настання гарантійного випадку; строк здійснення виплат у разі настання гарантійного випадку; розмір та порядок сплати до державного бюджету плати за надання такої гарантії; порядок погашення заборгованості перед державою за виконання гарантійних зобов`язань.
Як було встановлено вище, 31.12.2020 між Міністром фінансів України Марченком Сергієм Михайловичем, який діяв від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України, на підставі положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 375, з одного боку та Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі заступника голови правління Стецевича Андрія Ігоровича, який діяв на підставі довіреності від 03.12.2019, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрованою в реєстрі за № 1432 та на підставі постанови правління АТ "Ощадбанк" №891 від 29.12.2020 з іншого укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13010-05/271 (далі - договір гарантії).
Відповідно до пункту 2.1. договору гарантії гарант на умовах договору та в межах ліміту гарантії надає на користь бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання принципалами частини своїх грошових зобов`язань перед бенефіціаром за кредитними договорами, включеними до портфеля (сукупності всіх кредитів, зобов`язання за якими частково забезпечені гарантією).
Пунктом 2.3. договору гарантії чітко встановлено, що гарантія вважається наданою на користь бенефіціара з дати укладення цього договору.
У разі настання гарантійного випадку гарант зобов`язаний сплатити на користь бенефіціара ССГ (суму сплати за гарантією) згідно з вимогами розділу V "Сплата коштів за гарантією" договору гарантії (пункт 2.7договору гарантії)
Під гарантійним випадком розуміється ситуація при якій принципал не здійснив планового платежу за основним боргом згідно з графіком платежів за будь-яким кредитом, включеним до портфеля, і такий платіж залишається несплаченим протягом 90 календарних днів поспіль. 
З метою включення кредитів до портфеля бенефіціар формує Реєстр, до якого включаються всі кредити, які бенефіціар визначив як такі, що включені до портфеля (в тому числі ті, які вже включені до портфеля).
Бенефіціар формує Реєстр з кредитів, які відповідають під час першого включення таких кредитів до Реєстру критеріям прийнятності.
Включення кредитів до Реєстру свідчить про те, що зобов`язання за такими кредитами, є такими, що частково забезпечені гарантією з дати першого включення таких кредитів до Реєстру (пункт 3.3. договору гарантії). 
Згідно з пунктом 5.1 договору гарантії у разі настання гарантійного випадку бенефіціар направляє гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок.
Гарант на підставі вимог, отриманих від бенефіціара, і з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог сплачує на рахунок бенефіціара ССГ згідно з вимогою. 
У пункті 6.1 договору гарантії визначено, що у разі здійснення гарантом виплати ССГ за будь-яким проблемним кредитом (кредитом за яким бенефіціару виплачено суму сплати за гарантією) бенефіціар зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості принципала перед бюджетом на суму здійсненої гарантом виплати ССГ та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (у тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено бенефіціаром у найкоротші строки.
Простроченою заборгованістю перед бюджетом є загальна сума всіх ССГ, що були виплачені гарантом за кожним проблемним кредитом, за вирахуванням сум, перерахованих на користь гранта за рахунок погашення заборгованості принципалів перед бюджетом за виплаченими ССГ. Кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості за проблемним кредитом, перераховуються на рахунок гаранта.
Таким чином, договір про надання державної гарантії на портфельній основі № 13010-05/271 серед іншого визначив умови надання гарантії, порядок та підстави сплати коштів за гарантією, відшкодування гаранту суми сплати за гарантією.
Так, у пунктах 6.1. - 6.3. вказаного договору гарантії передбачено, що з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до принципала та на виконання статті 6-1 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та вимог, передбачених пунктами 6.1 та 6.3 цього договору, бенефіціар, виступаючи на підставі Порядку № 1151 та цього договору, зобов`язується:
- застосувати інструменти врегулювання заборгованості за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 6.8 цього договору за таким проблемним кредитом;
- здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (за винятком права підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяви про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами.
- перераховувати кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості за проблемним кредитом, на рахунок гаранта в сумі, пропорційній ставці індивідуальної гарантії за таким проблемним кредитом, та зараховувати їх насамперед у рахунок погашення простроченої заборгованості перед бюджетом, у зв`язку з чим бенефіціар робить відповідний бухгалтерський запис та зменшує заборгованість принципала перед державним бюджетом.
Проаналізувавши вказане вище, можна зробити висновок, що державна гарантія на портфельній основі як гарантійний механізм:
1) передбачає безвідкличне та безумовне забезпечення виконання позичальником частини зобов`язань за кредитним договором, надане гарантом на користь банку у формі гарантії відповідно до умов Порядку № 1151, в якості часткового покриття кредитного ризику банку за кредитною операцією з позичальником;
2) в результаті здійснення гарантом виплати суми за гарантією в обліку банку відображено виникнення простроченої заборгованості позичальника перед державою за кредитом, залученим під державну гарантію на портфельній основі на суму здійсненої гарантом виплати за гарантією, а до держави (у розмірі частини обов`язку, що була виконана гарантом) перейшли права кредитора та остання як гарант має право зворотної вимоги (регресу) щодо повернення сплаченої суми;
3) своє право зворотної вимоги (регресу) щодо повернення сплаченої за гарантією суми Гарант реалізував шляхом наділення банку повноваженнями на стягнення простроченої заборгованості перед державою та перед банком за кредитом, залученим під державну гарантію на портфельній основі, з подальшим її розподілом між гарантом та банком пропорційно ставці гарантії.
За приписами статті 510, частин 1, 2 статті 512, частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України у зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб; кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, а також в інших випадках, встановлених законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Доданими до позовної заяви доказами підтверджується факт повного виконання позивачем умов договору з надання кредиту в розмірі 1 550 000 грн. 00 коп., проте, позичальник порушив взяті на себе договірні зобов`язання та у встановлений договором строк не здійснив платежі за основним боргом, передбачені графіком, а також не повернув суму простроченої заборгованості перед державою та перед банком з урахуванням умов додаткового договору, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати погашення заборгованості за договором з вищевказаних правових підстав.
З урахуванням всього вищевикладеного, повноваження АТ "Ощадбанк" щодо солідарного стягнення з відповідачів простроченої заборгованості перед державою за договором відповідають закону, актам Кабінету Міністрів України, договору про надання державної гарантії на портфельній основі та статутній діяльності АТ "Ощадбанк".
Враховуючи все вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача у даній справі підлягають задоволенню повністю. 
Щодо доводів скаржника про те, що порушення зобов`язання сталося не з його вини, а в силу обставини непереборної сили (форс-мажору), що дає підстави для звільнення ОСОБА_1 від цивільно-правової відповідальності за невиконання зобов`язання згідно зі статтями 614, 617 Цивільного кодексу України слід зазначити таке.
Так, ОСОБА_1 зазначає, що виконання зобов`язання за Договором поруки № 1 від 26.03.2021 стало об`єктивно неможливим через обставини, за які жодна із сторін не відповідає - військову агресію Російської Федерації та окупацію території.
Відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України комерційною господарською діяльністю (підприємництвом) є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється юридичними особами та фізичними особами - підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Отже, важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.
Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.
Стаття 218 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) унормовує, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).
Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Отже, ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16).
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (постанова Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).
Форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/ обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі №910/15264/21).
Лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (постанова Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18).
Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).
У постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 913/308/23 сформульовано такі загальні правові висновки у правовідносинах, пов`язаних зі встановленням наявності/відсутності форс-мажорних обставин: 1) неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин; 2) перед тим як з`ясовувати правову природу обставин, які перешкодили належному виконанню договору, та їх правових наслідків, суди повинні з`ясувати право сторони посилатися на наявність форс-мажорних обставин; 3) форс-мажор не звільняє сторони договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.
З аналізу наведеного слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що відповідачами не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по кредитному договору, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.
Більше того, форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє доводи скаржника в цій частині як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань перед позивачем.
Таким чином, відповідач-2 не звільняється від обов`язку солідарного боржника здійснити виконання зобов`язання Фермерського господарства "Любцов" за договором кредитної лінії № 1059 від 26.03.2021, в тому числі перед державою. 
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, умовами розділу 4 договору поруки №1 від 26.03.2021 Банк та ОСОБА_1 визначили порядок дій при настанні обставин, що матимуть наслідком істотні (негативні) зміни у платоспроможності і кредитоспроможності Поручителя, у т.ч. непрацездатність Поручителя, втрату або зміну постійного місця працевлаштування Поручителем або займаної посади (пункт 4.2.6. договору поруки № 1 від 26.03.2021).
Так, Поручитель зобов`язаний у строк, що не перевищує 5-ти календарних днів з дати настання обставин, зазначених у пункті 4.2.6 (а у випадку, якщо відповідні обставини вимагають негайного реагування, то при першій можливості) письмово повідомляти Банк із наданням підтверджуючих документів.
Доводи скаржника щодо неможливості повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин у встановленому договором порядку з посиланням на початок окупації відповідної території (зазначення про те, що банківські установи не функціонували, поштовий зв`язок було перервано) розцінюється колегією суддів критично, з огляду на те, що відповідачем не було вчинено жодних дій в цій частині, зокрема, відповідач мав можливість звернутися до позивача на електронну пошту, яка зазначена в реквізитах банку в договорі поруки, укладеному між позивачем та відповіачем-2 (арк.с.50 в томі 1).
Отже, відповідачем-2 не надано доказів дотримання порядку, визначеного в договорі поруки №1 від 26.03.2021, повідомлення позивача про виникнення змін у платоспроможності і кредитоспроможності відповідача-2 та, як наслідок, неможливість своєчасного виконання зобов`язань з моменту початку збройної агресії Російської Федерації.
Доводи скаржника щодо невстановлення судом першої інстанції правової природи стягнутої суми, а також безпідставне включення до цією суми процентів та комісій відхиляються апеляційним господарським, як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні скаржником правової природи стягнутої суми в розмірі 465 113 грн 93 коп.
Так, зазначена сума заборгованості в розмірі 465 113 грн 93 коп. є сумою заборгованості перед державою, яка утворилась в результаті відшкодування державою простроченої заборгованості Фермерського господарства "Любцов" за кредитною операцією, забезпеченою державною гарантією та не включає в себе таких складових, як проценти та комісія; на зазначену суму 465 113 грн 93 коп. проценти та комісія Банком також не нараховувались.
Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України), переданням відступного (стаття 600 Цивільного кодексу України), зарахуванням (стаття 601 Цивільного кодексу України), за домовленістю сторін (стаття 604 Цивільного кодексу України), прощенням боргу (стаття 605 Цивільного кодексу України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 Цивільного кодексу України), неможливістю виконання (стаття 607 Цивільного кодексу України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 Цивільного кодексу України).
У статті 607 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.
Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об`єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов`язання (такий висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 11.10.2019 у справі № 910/3319/18).
Умовами припинення зобов`язання у разі настання неможливості виконання (стаття 607 Цивільного кодексу України) є: 
1) наявність об`єктивної обставини, що виникла внаслідок фактичної (фізичної) або юридичної неможливості виконати умови зобов`язання,
2) така обставина з`явилася після виникнення зобов`язання - "наступна неможливість", 
3) неможливість виконання має виникнути в період існування зобов`язання, 
4) наявність причинного зв`язку між об`єктивною обставиною (обставинами) та фактичною неможливістю виконати умови зобов`язання, 
5) відсутня вина сторін зобов`язання (крім випадків коли законом чи договором передбачена відповідальність за випадок).
За змістом статті 607 Цивільного кодексу України, умовою для припинення зобов`язання у зв`язку з неможливістю його виконання є наявність обставини, яка унеможливлює подальше виконання стороною договору взятих на себе зобов`язань взагалі, а не станом на якийсь певний момент. 
Якщо існує імовірність того, що виконання зобов`язання стане можливим, то стаття 607 Цивільного кодексу України застосовуватися не повинна. У такому разі виконання зобов`язання за договором переноситься до усунення перешкод, що зумовили неможливість його виконання станом на певний момент часу. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2026 у cправі № 910/8143/25. 
Враховуючи викладене, посилання скаржника на припинення зобов`язання за статтею 607 Цивільного кодексу України розцінюється колегією суддів критично. 
У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції. 
З огляду на викладене, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.
За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення (в частині первісного позову) відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Запорізької області від 06.04.2026 у справі № 908/3928/25 таким, що підлягає залишенню без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
З підстав наведеного та керуючись статтями 129, 269, 270, 275 - 284, 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.04.2026 у справі № 908/3928/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 06.04.2026 у справі №908/3928/25 - залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

4. Матеріали справи № 908/3928/25 повернути до Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 08.07.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя Я.С. Золотарьова 

Суддя С.В. Мартинюк