Справа № 606/686/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року м.Теребовля 
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Мельник А.В.
за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися через представника адвоката Пацулу В.О. до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, у якому просять: встановити факт належності житлового будинку в АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був придбаний 20.03.1961 на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_5 . На час придбання будинку він перебував у шлюбі із ОСОБА_6 . З моменту придбання будинку подружжя ОСОБА_7 постійно у ньому проживали. Оскільки житловий будинок був придбаний у шлюбі, то він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7 , у зв`язку з чим кожному з них належало по 1/2 частці у праві власності на вказане майно.
Віднесення господарства до категорії колгоспного двору є помилковим та безпідставним, оскільки станом на 1991 рік головою двору значиться ОСОБА_6 , яка вже була пенсіонеркою і в колгоспі не працювала, до того головою господарства значився ОСОБА_8 , який працював робітником на бетонному заводі та був особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства.
За життя ОСОБА_6 склала заповіт, за яким належний їй на праві власності 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 та все її майно, яка буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_9 . 
На день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована за вказаною адресою сама. У справах Теребовлянської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №172/2008 від 11.03.2008, заведена за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_10 , інші спадкоємці не звертались.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.
За життя ОСОБА_5 склав заповіт, за яким належний йому на праві власності 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 та все його майно, яка буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, що він за законом матиме право заповів ОСОБА_9 . 
На день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за вказаною адресою разом із сином ОСОБА_2 , невісткою ОСОБА_3 , внучкою ОСОБА_11 , внучкою ОСОБА_1 , правнуком ОСОБА_12 . ОСОБА_10 подала нотаріусу заяву про небажання спадкувати за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Тому, син померлого ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом.
Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на житловий будинок позивачі не можуть у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами. Враховуючи вказані обставини, позивачі звернулись до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.
Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24.04.2026, відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.
Ухвалою суду від 27.05.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2026
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Пацула В.О. в судове засідання не з`явились, однак представник позивачів подав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримують повністю.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та представник відповідача Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви, у яких просили справу розглядати за їх відсутності, позов визнають повністю.
За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб 26.03.1959 і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00024346078 від 25.10.2019.
Домоволодіння в селі Налужжя Микулинецького району Тернопільської області придбано ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Тернопільської міської державної нотаріальної контори 20.03.1961 за реєстровим № 1-1048, що підтверджується копією вказаного договору.
Відповідно до довідок, виданих Микулинецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 02.02.2026 за №30, 26.04.2017 за № 819, 26.01.2012 за №21, 02.02.2026 за №28, копії погосподарської книги – житловий будинок належав ОСОБА_5 , станом на 1991 рік господарство мало статус колгоспного двору, у вказаному будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 .
На день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована за вказаною адресою сама.
На день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за вказаною адресою разом з сином ОСОБА_2 , невісткою ОСОБА_3 , внучкою ОСОБА_11 , внучкою ОСОБА_1 , правнуком ОСОБА_12 .
Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 35 від 09.02.2026 власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , однак право власності не зареєстроване.
Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 09.02.2026, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_2 , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 71,6 кв.м., з якої житлова 48,9 кв.м.
Відповідно до довідки про оціночну вартість майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , станом на 02.02.2026 становить 190452,49 грн.
До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.
За змістом частини першої статті 368 ЦК України, стаття 112 ЦК УРСР, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Стаття 22 КпШС України зазначає, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
У статті 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. В разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, звернені стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Суд враховує, що згідно чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Члени сім`ї Богнер не працювали в колгоспі, тому віднесення у по господарській книзі господарства до типу «колгоспного двору» є безпідставним.
Матеріалами справи підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 , належав на праві спільної сумісної власності подружжю: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто вони мали по 1/2 частці у праві спільної власності на цей житловий будинок.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22.08.1964 на ім`я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Налужжя Теребовлянського району Тернопільської області, батьками останнього є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21.09.1984 на ім`я ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Кривки Теребовлянського району Тернопільської області, батьками останньої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_15 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 04.10.2007 і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « ОСОБА_16 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 04.10.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області України.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Струсівською сільською радою, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Налужжя, Теребовлянського району, Тернопільської області.
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.
За життя ОСОБА_6 склала заповіт, за яким належний їй на праві власності 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 та все її майно, яка буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_9 . 
З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л. І. за № 161/02-14 від 25.03.2026, вбачається, що 11.03.2008 ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини за заповітом (справа №172/2008). При розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 на ім`я померлої ОСОБА_6 . Спадкоємцю видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.04.2008, реєстровий номер 1-657 на земельні ділянки площами 4,32 га і 0,31 га. Інші спадкоємці не звертались.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 02.08.2011, виданого Дружбівською селищною радою Теребовлянського району Тернопільської облсті, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Дружба Теребовлянського району Тернопільської області.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина.
За життя ОСОБА_5 склав заповіт, за яким належний їй на праві власності 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 та все його майно, яка буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, що він за законом матиме право заповіла ОСОБА_9 . 
Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 285/02-31 від 26.04.2017, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І., вбачається, що під час розгляду документів, поданих ОСОБА_2 , було встановлено відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я померлого ОСОБА_5 . Згідно п.3 ст.126 ЦКУ син померлого ОСОБА_2 прийняв спадщину, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім нього інші спадкоємці відсутні. Відомо, що померлий ОСОБА_5 склав заповіт на все майно в користь ОСОБА_1 , 12.02.2012 ОСОБА_1 подала заяву про небажання спадкувати майно по заповіту.
Оскільки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до правовідносин щодо спадкування після їхньої смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивачів має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.
За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.
Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачі не можуть реалізувати своїх прав, їхні права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями 4, 5, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ;
Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ;
Відповідач: Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ), код ЄДРПОУ 04396302, місцезнаходження: вул.Поштова, 1б, с-ще Микулинці, Тернопільський район, Тернопільська область.
Повний текст рішення суду складено 10.07.2026.

Суддя А.В.Мельник