П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/8553/24
Провадження № 22-ц/4815/739/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С. 

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Сенс Банк»
відповідач – ОСОБА_1 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Шевчука Віктора Сергійовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 січня 2026 року у складі судді Галінської В. В., ухвалене в м. Рівне, 

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 10.11.2021 року між АТ «Альфа банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501389152 (Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 21.09.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 172088,65 грн., з яких: 110031,44 грн. заборгованість по тілу кредиту; 62057,21 грн. заборгованість по відсотках. Розрахунок заборгованості додано до позовної заяви. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» та внесено запис про зміну найменування позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яка відповідачем залишена без реагування. З наведених підстав просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 501389152 у розмірі 172088,65 грн., а також сплачений судовий збір.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 січня 2026 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501389152 у розмірі 85 571,05 грн., судовий збір у розмірі 1 204,54 грн. Розстрочено виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 січня 2026 року по цивільній справі №569/8553/24 на 12 місяців шляхом сплати ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» суми боргу у розмірі 85 571,05 грн. рівномірними щомісячними платежами в строк до 10 числа кожного місця по 7 130 грн. 92 коп. із дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком позичальника повернути кредит у строк та на умовах, передбачених договором, та обґрунтовано тими обставинами справи, які вказують, що такий обов`язок відповідачем як позичальником не був дотриманий у повному обсязі, у зв`язку з нього стягнуто на користь Банку суму заборгованості у відповідності до наданого розрахунку з вирахуванням суми погашених відповідачем платежів та нарахованих на залишок відсотків.

Вважаючи рішення суду незаконним в частині задоволених позовних вимог, представник ОСОБА_1 – адвокат Шевчук В. С. оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду у цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що суд дійшов до помилкового висновку щодо фактичного отримання грошових кредитних коштів та використання їх відповідачем у своїх цілях. Згідно наданих позивачем банківських виписок про рух коштів на рахунку відповідача, дійсно 10.11.2021 року позивачем було перераховано на кредитний рахунок відповідача грошові кошти в якості кредитної позики (кредитної лінії) за кредитним договором №501389152 від 10.11.2021 року. Однак із наданих виписок вбачається, що Банком було проведене самостійне списання таких грошових коштів в рахунок погашення заборгованості відповідача по кредитному договору. Стверджує, що жодного випадку використання відповідачем отриманих по кредитному договору грошових коштів у власних цілях не було, отримані кошти відповідач не знімав у банкоматі, не проводив розрахунок через банківський термінал за товари та послуги, не здійснював оплату за товари та послуги онлайн, а навпаки усю суму перерахованих позивачем на кредитний рахунок відповідача коштів було ж самостійно списано позивачем із такого рахунку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Вказує на відсутність факту використання отриманих кредитних коштів відповідачем. Вважає висновки суду щодо фактичної наявності заборгованості відповідача перед позивачем не узгоджуються із відомостями банківських виписок про рух коштів на рахунку відповідача, відкритому у банківській установі позивача. Відповідач вважає нарахування процентів по кредиту, який не був використаний відповідачем у власних цілях, та ще й у значному розмірі, свідчить про несправедливі умови договору та є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту. Вважає, що вказані доводи є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення грошових коштів за кредитним договором. З наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову. 

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року відповідач акцептував пропозицію на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501389152 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Згідно розділу І Договору сума кредиту складає 121000 гривень, процентна ставка 35 % річних, тип ставки – фіксована, строк кредиту 24 місяці.

Надання коштів відповідачу за кредитним договором стверджується копією меморіального ордеру № 692133938 від 10 листопада 2021 року.

Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» від 12 серпня 2022 року затверджено рішення про зміну найменування з АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк».

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і – як наслідок – виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з цим позовом до суду.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Частиною 2 ст. 9 вказаного Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Як вбачається із наданого позивачем Розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 21.09.2023 складає 172 088,65 грн., з яких: 110031,44 грн. – заборгованість за кредитом; 62057,21 грн – заборгованість за відсотками.

Заявлена сума заборгованості не визнається відповідачем, з огляду на що ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року витребувано у Акціонерного товариства «Сенс Банк» банківську виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що відкритий в АТ «Сенсбанк», на який здійснювалася виплата кредитних коштів та відповідне списання залишку невикористаних коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту за період із 10.11.2021 року по 07.05.2024 року.
Як вбачається з Розрахунку заборгованості та Виписки по рахунку, відповідачем фактично було використано на власні потреби (отримано кредитні кошти) лише грошові кошти в сумі 65 653,73 грн., а решта коштів в розмірі 553 466,27 грн. залишилися на її кредитному рахунку, доступ до розпорядження яким позивачем було обмежено у березні 2022 року відразу по пропуску відповідачем чергового платежі по кредиту. Ці кошти позивач списав в рахунок погашення заборгованості відповідача. При цьому, 10968,56 грн. тіла кредиту відповідачем було добровільно погашено, що дає підстави стверджувати, що непогашений залишок по тілу кредиту має складати суму 54 685,17 грн.

Наведене свідчить про те, що Банк помилково здійснив розрахунок суми заборгованості відповідача зі сплати процентів за користування кредитом, оскільки за непогашеного залишку грошових коштів за кредитом в розмірі 54685,17 грн. розмір нарахованих відсотків за період із 10.02.2022 р. по 21.09.2023 р. (період розрахунку, заявлений позивачем) складає 30 885,88 грн. (54 685,17 x 35 % x 589 днів : 365 : 100).

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності і взаємозв`язку з нормами закону, що їх регулює, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 54 685,17 грн, відсотків, нарахованих в межах строку дії договору в розмірі 30 885,88 грн, та їх обґрунтоване задоволення судом першої інстанції.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Шевчука Віктора Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В. 
Шимків С. С.