Справа № 420/42377/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області за результатом якого позивач просить: 
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області, прийняті 13.02.2025 року, щодо визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме:
№0012476-2407-1553-UA51100270000073549 на суму 73 201,00 грн.;
№0012472-2407-1553-UA51100270000073549 на суму 12 865,20 грн.;
№0012477-2407-1553-UA51100270000073549 на суму 7 668,00 грн.;
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи: 44069166) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, понесені Позивачами під час розгляду справи.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що господарська діяльність Позивача класифікується у секції С «Переробна промисловість» КВЕД ДК 009:2010 та в силу приписів підпункту «є» 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України є ознакою надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Об`єкти нерухомого майна, що належать Позивачу та щодо яких прийнято повідомлення-рішення, відносяться до будівель промисловості та фактично використовуються ним у межах власної підприємницької діяльності за функціональним призначенням (промислове виробництво) і, таким чином, нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, в силу приписів підпункту «є» 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач проти задоволення позову заперечував зазначивши, що Головним управлінням ДПС в Одеській області керуючись статтею 266 ПКУ фізичній особі ОСОБА_1 13.02.2025 року в автоматичному режимі сформовано податкові повідомлення - рішення рік по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024, за об`єкти нежитлової нерухомості: 
- № 0012476-2407-1553-UA51100270000073549 у сумі 73201,00 грн. за об`єкт нерухомості, нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 ;
- № 0012472-2407-1553-UA51100270000073549 у сумі 12865,20 грн. за об`єкт нерухомості, нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 ;
- № 0012477-2407-1553-UA51100270000073549 у сумі 7668,00 грн. за об`єкт нерухомості, нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач вважає зазначені податкові повідомлення рішення обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини. 
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи – підприємця, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 01.03.2001 р. та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 28.29 Виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н.в.і.у. (основний);
Додаткові: 79.90 Надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність; 93.12 Діяльність спортивних клубів, 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 52.10 Складське господарство; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 01.63 Післяурожайна діяльність; 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; 28.49 Виробництво інших верстатів; 28.99 Виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н.в.і.у.
05.01.2022 року між ОСОБА_1 (Сторона 1) та ОСОБА_2 (Сторона 2) було укладено Договір про спільну діяльність. 
Відповідно до розділу 1 Договору, Сторони за Договором зобов`язались шляхом об`єднання майна, майнових та особистих немайнових прав і зусиль, професійних навичок, особистих ділових зв`язків та особистої ділової репутації, без створення юридичної особи, з метою одержання прибутку, спільно діяти в сфері: 
- виробництва комплектуючих для сільськогосподарського та промислового обладнання;
- виробництво верстатів;
- виробництво продукції борошномельно-круп`яної промисловості;
- переробка молока;
- сільськогосподарської діяльності;
- післяврожайної діяльності;
- складського господарства;
- виробництва матеріалів, металевих виробів тощо;
- виробництва та надання послуг.
Відповідно до п. 2.1. Договору, для скорішого досягнення цілей за даним Договором Сторони зобов`язались: внести вклади, необхідні для досягнення мети договору; обмінюватися наявною у їхньому розпорядженні інформацією з аспектів взаємного інтересу; ознайомлюватися з усіма документами щодо ведення спільних справ учасників; регулярно проводити спільні консультації для обговорення питань сумісної діяльності; сумлінно та належним чином виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, які стосуються досягнення мети договору; користуватися спільним майном за спільною згодою; утримувати спільне майно належним чином, не допускати його псування, загибелі; відшкодовувати витрати, пов`язані з обов`язками по утриманню спільного майна; повідомляти один одного про розмір витрат та прибутків, отриманих під час здійснення спільної діяльності; розподіляти прибуток від діяльності по даному договору; відшкодовувати збитки, завдані один одному, якщо в цьому буде наявна вина одного із Партнерів.
Відповідно до п. 3.1 Договору, ОСОБА_1 здійснив внесок у спільну діяльність, для досягнення мети спільної діяльності, у вигляді нерухомого майна загальною площею 4092,40 кв.м., яке перебуває у його власності, та знаходиться за адресами:
- АДРЕСА_2 ;
- АДРЕСА_2 ;
- АДРЕСА_3 ;
- АДРЕСА_3 .
В свою чергу, ОСОБА_2 відповідно до п. 4.1.1. здійснив внесок у спільну діяльність, для досягнення мети спільної діяльності, у вигляді нерухомого майна загальною площею 9434,00 кв.м., яке перебуває у власності Сторони 2, та знаходиться за адресами:
- м. Одеса, вул. Комітетська, 24-А;
- АДРЕСА_4 .
Відповідно до п. 2.2. Договору, Сторони дійшли згоди, що розмір прибутку кожного партнера становить 50 % (п`ятдесят відсотків) від чистого прибутку (після сплати всіх податків, заробітної плати працівникам та розрахунку із всіма контрагентами, а також після погашення інших зобов`язань), сума якого розраховується з моменту підписання сторонами даного Договору.
Головним управлінням ДПС в Одеській області в автоматичному режимі фізичній особі ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) було сформовано 13.02.2025 року податкові повідомлення – рішення по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості:
№0012476-2407-1553-UA51100270000073549 у сумі 73201,00 грн. за об`єкт нерухомості – нежиле приміщення загальною площею 1031,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;
№0012472-2407-1553-UA51100270000073549 у сумі 12865,20 грн. за об`єкт нерухомості – нежиле приміщення загальною площею 181,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;
№0012477-2407-1553-UA51100270000073549 у сумі 7668,00 грн. за об`єкт нерухомості – нежиле приміщення загальною площею 108,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач вважає податкові повідомлення-рішення протиправними та за їх скасуванням звернувся до суду.
Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI.
Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 ст.266 ПК України).
Відповідно до п. 30.1, 30.2 статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.
Підпунктом “є” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. (редакція до 16.01.2020 року)
Підпунктом “є” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (в редакції Закону № 466-IX від 16.01.2020).
Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті “є” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.
При цьому обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм “будівлі промисловості”, лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), за суб`єктним складом, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу “будівлі промисловості” не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.
Обираючи за вихідне поняття “промисловість”, у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт “є” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Суд уважає, що такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме “будівлі промисловості”, тобто будівлі, які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.
Таким чином, застосування підпункту “є” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
За наведеного тлумачення положень ПК України, під час розгляду цієї справи в першу чергу підлягало встановленню, чи відносяться до будівель промисловості об`єкти нерухомості, що належать позивачу, та чи фактично використовував він їх у межах власної підприємницької діяльності за функціональним призначенням (промислове виробництво).
Позивачем до суду на підтвердження використання наведених вище об`єктів нерухомого майна у власній підприємницькій діяльності за функціональним призначенням (промислове виробництво) до суду надано копії технічних паспортів, з яких вбачається, що:
Об`єкт нерухомого майна - нежитлові виробничі приміщення, загальною площею 108 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , в цілому складається з: виробничих приміщень (2), кабінету (1) та ліфту.
Об`єкт нерухомого майна - нежитлові виробничі приміщення, загальною площею 1031 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , складається з: виробничих приміщень (3) та складів (5).
Об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення №101-а, загальною площею 181,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , складається з боксів (6).
Об`єкт нерухомого майна - нежилі приміщення літ. Б, В, загальною площею 2 772,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 складається з: цехів (14), виробничих (5), основних (15) та підсобних приміщень (14), кладових (2), кабінетів (7), прохідної, веранди, вмивальні, туалетів (2), роздягальні, охорони, коридорів та сходових кліток.
На підтвердження спільної господарської діяльності позивача та ОСОБА_2 в належних їм об`єктах нерухомості, до даного позову додається Договір від 05.01.2022 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 про спільну діяльність, які підтверджують здійснення Позивачем господарської діяльності, що відноситься згідно класифікації видів економічної діяльності до секції С «Переробна промисловість».
Для переробки та фасування крупи у позивача наявне відповідне обладнання, зокрема, Автомат для сипучих продуктів НР-200G та обладнання для виробництва пакетів з посиленою ручкою, хлібних пакетів та пакетів з вирубною ручкою без посилення.
Вищевказане підтверджує, що Позивач у спільній діяльності, за використання власних приміщень та спеціальної техніки займається виробництвом продуктів борошномельно-круп`яної промисловості (КВЕД 10.61, що відноситься до секції С «Переробна промисловість»).
Разом з тим, Позивач також має у власності обладнання щодо перероблення молока та борошномельно-круп`яної промисловості. До них належить універсальний крупоцех «ОПТИМАТИК –К-15» та обладнання для молочної промисловості. 
На підтвердження вищезазначеного до суду надається копія Договору купівлі-продажу універсального крупоцеху «ОПТИМАТИК – К-15» від 02.02.2020 року. 
Також додається копія галузевого каталогу щодо користування Автоматом марки М6-ОР2-Д для фасування та упакування сметани.
Вищезазначене підтверджує, що Позивач у спільній виробничій діяльності в належних йому виробничих корпусах та цехах, за використання власних приміщень та спеціальної техніки займається діяльністю, що відноситься до секції С «Переробна промисловість».
Таким чином, суд доходить висновку, що зазначені вище об`єкти нерухомого майна відносяться до будівель промисловості об`єкти нерухомості, що належать позивачу, та які фактично використовуються ним у межах власної підприємницької діяльності за функціональним призначенням (промислове виробництво).
Стосовно цільового призначення належної позивачу на праві власності будівлі, що також є умовою для отримання податкової пільги, суд зазначає наступне.
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі промислові та склади (код 125) включають в себе криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням. Цей клас не включає: резервуари, силоси та склади (1252), будівлі сільськогосподарського призначення (1271), комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи та т. ін.), які не мають характеристик будівель (230), (1251.1) будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості, (1251.2) будівлі підприємств чорної металургії, (1251.3) Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості, (1251.4) будівлі підприємств промисловості, (1251.5) будівлі підприємств харчової промисловості, (1251.6) будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості, (1251.7) будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості, (1251.8) будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості, (1251.9) будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне, (1252) резервуари, силоси та склади. Цей клас включає: резервуари та ємності, резервуари для нафти та газу, силоси для зерна, цементу та інших, сипких мас, холодильники та спеціальні склади. Цей клас включає також: складські майданчики. Цей клас не включає: сільськогосподарські силоси та складські будівлі, що використовуються для сільського господарства (1271), водонапірні башти (2222), нафтотермінали (2303). (1252.1) Резервуари для нафти, нафтопродуктів та газу, (1252.2) резервуари та ємності інші, (1252.3) силоси для зерна, (1252.4) силоси для цементу та інших сипучих матеріалів, (1252.5) склади спеціальні товарні, (1252.6) холодильники, (1252.7) складські майданчики, (1252.8) склади універсальні, (1252.9) склади та сховища інші (2412).
Відповідно до інформації, що міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належними позивачу об`єктами нежитлової нерухомості є нежитлові будівля, виробничі приміщення.
Судом встановлено, що видами підприємницької діяльності позивача є 28.29 Виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н.в.і.у. (основний); додаткові: 79.90 Надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність; 93.12 Діяльність спортивних клубів, 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 52.10 Складське господарство; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 01.63 Післяурожайна діяльність; 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; 28.49 Виробництво інших верстатів; 28.99 Виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення.
Класифікація видів економічної діяльності і КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях В “Добувна промисловість і розроблення кар`єрів”, С “Переробна промисловість”, D “Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря”, Е “Водопостачання; каналізація, поводження з відходами” та F “Будівництво”.
Як зазначає позивач, вказаний об`єкт використовуються ним для забезпечення власної підприємницької діяльності, яка пов`язана з виробництвом.
Отже, з урахуванням викладеного, враховуючи зареєстровані види діяльності та зважаючи на фактичну підприємницьку діяльність, яку здійснює позивач, суд дійшов висновку, що нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, в силу приписів підпункту “є” 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.
Доказів використання позивачем вищевказаного об`єкта нерухомого майна у іншій діяльності відповідачем до суду не надано, так само як не надано доказів на підтвердження відсутності реєстрації позивачем податкових накладних з придбання чи постачання продукції та надання в оренду, лізинг об`єкт стосовно якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення – рішення.
Таким чином, встановлені судом обставини справи і наведені норми чинного законодавства свідчать, що відповідачем, при прийнятті спірного рішення, не дотримано зазначених принципів, зокрема, останнім було застосовано до позивача штрафні санкції без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню.
Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області, прийняті 13.02.2025 року, щодо визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості: №0012476-2407-1553-UA51100270000073549 на суму 73 201,00 грн.; №0012472-2407-1553-UA51100270000073549 на суму 12 865,20 грн.; №0012477-2407-1553-UA51100270000073549 на суму 7 668,00 грн.
Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України. 

Суддя К.С. Єфіменко