Справа № 364/690/26
Провадження № 2/364/563/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року Володарський районний суд Київської області, в складі:
головуючого судді Ткаченка О.В.
за участі секретаря Бондаренко Л.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Володарка, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 ,  РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку - відсутні, офіційна електронна адреса - відсутня, відомості про електронний кабінет - відсутні, 
представник позивача: Романішін Євгеній Володимирович, Ордер на надання правничої допомоги від 30.05.2026, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4902/10 від 27.06.2012, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ел. пошта: volrada@volodarska-gromada.gov.ua, адреса: 09301, Київська область, Білоцерківський район, селище Володарка, площа Миру, 4, ЄДРПОУ: 04359732, 
про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:
Позивач ОСОБА_1 та його представник Романішін Євгеній Володимирович 02.07.2026 року через систему «Електронний суд» звернулись до суду з позовом до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської областіпро визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 фактично проживав разом із ОСОБА_3 однією сім`єю більш ніж 5 років без реєстрації шлюбу в період часу з 30.09.1989 року по 30.09.2003 року за адресою: АДРЕСА_3 . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, спільні витрати, разом здійснювали утримання житла, здійснювали ремонти, купували майно для спільного користування.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло: право приватної власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 58,3 кв. м, житловою площею 43,7 кв. м. ОСОБА_1 вказує, що він фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом з спадкодавцем за однією адресою та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав заяву про відмову від її прийняття. Проте оформити спадщину належним чином, шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину не представляється можливим у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт спільного проживання та оригінали документів на спадкове майно які втрачено. У зв`язку з цим, для ОСОБА_1 постала необхідність у встановленні факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 більш ніж 5 років у період з 30.09.1989 року до 30.09.2003 р. та визнання права на спадкове майно, просить суд:
- встановити факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 однією сім`єю більш ніж 5 років у період з 30.09.1989 року до 30.09.2003 р..
- визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, реєстр №1521 від 27.12.1988 р.

Представник позивача Романішін Є.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача вказані в позовній заяві та просив їх задовольнити. 
Представник відповідача - Володарської селищної ради, в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. 

Суд, розглянувши матеріали, дослідивши письмові докази, з`ясувавши позицію сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 (а.с. 6). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право приватної власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 58,3 кв. м, житловою площею 43,7 кв. м., що стверджено копією свідоцта про право приватної власності на житловий будинок реєстр №1521 від 27.12.1988 та відповідь КП КОР «Київське обласне БТІ» від 14.04.2026 року (а.с. 7, зв.ст. а.с. 12).
Позивач по справі проживав разом із ОСОБА_3 однією сім`єю більш ніж 5 років без реєстрації шлюбу в період часу з 30.09.1989 року по 30.09.2003 року за адресою: АДРЕСА_3 . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, спільні витрати, разом здійснювали утримання житла, здійснювали ремонт, купували майно для спільного користування, що стверджено письмовими поясненнями свідків, які приєднано до матеріалів справи, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15-17), та матеріалами справи. 

У відповідності ст.1264 ЦК України спадкоємцем майна ОСОБА_3 є позивач, який проживав з померлою однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 30.09.1989 р. по 30.09.2003 р. та вважається таким, що прийняв спадщину, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які вступили у спадкові права - немає.
Згідно правил, викладених в ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначається, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до правил ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач звертався до приватного нотаріуса Білоцерцівського районного нотаріального округу Київської області Полєжаєвої Г.М. з приводу отримання свідоцтва про прийняття спадщини, однак оформити спадщину належним чином, не представляється можливим, оскільки є необхідність у встановленні факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 більш ніж 5 років у період з 30.09.1989 року до 30.09.2003 р. та подальшого визнання права власності на спадкове майно, окрім цього позивач не надав оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно про що зроблено відповідне оголошення у газету «Громадська думка» (а.с. 18-19), на що позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (зв.ст. а.с. 13, а.с. 14).

Оглянута в судовому засіданні спадкова справа № 11/2026 заведена після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вказує, що позивач вчасно звернувся з заявою до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про прийняття спадщини, але йому було відмовлено та видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України). 
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом .
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України , власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1270, 1273 ЦК України , ст. ст. 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,- 

ухвалив:
Позов  ОСОБА_1 до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю більш ніж 5 років у період з 30.09.1989 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, реєстр №1521 від 27.12.1988 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Повний текст рішення складено 15.09.2026.

Суддя       О. В. Ткаченко