Справа № 944/2372/26 Головуючий у 1 інстанції: Білецькій М.О. 
Провадження № 33/811/1163/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Федака Максима Леонідовича на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 червня 2026 року,
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 
– адвоката Федака М.Л.

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП та відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Згідно постанови судді, 31 березня 2026 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області по вул. Центральній, керував транспортним засобом марки «OPEL COMBO», номерний знак НОМЕР_1 , був неуважний до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини дороги із подальшим перекиданням. При ДТП автомобіль отримав технічні пошкодження з матеріальними збатками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б Правил дорожнього руху.
Цього ж дня, о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області по вул. Центральній, керував транспортним засобом марки «OPEL COMBO», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння згідно токсилогічного дослідження зразка крові у КНП «Львівське територіальне медичне обєднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів в лікуванні та швидкої медичної допомоги» від 01.04.2026, результат огляду 1,35 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Федак М.Л. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. Зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що є обов`язковою підставою для притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Звертає увагу на те, що відеозапис події небезперервний та неповний. Акцентує увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено 24 квітня 2026 року, подія мала місце 31 березня 2026 року, тоді як протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Стверджує, що огляд водія на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння. Зазначає, що медичний заклад, у якому проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не має права на проведення такого огляду. Апелянт також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять акту медичного огляду особи на визначення стану алкогольного сп`яніння та медичного висновку щодо результатів.
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпаП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративнгого правопорушення.
Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Федака М.Л. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшла до вірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП, який грунтується на сукупності досліджених та перевірених судом доказів. 
Такий висновок суду першої інстанції, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обгрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №649249 та серії ЕПР1 №649268 від 24 квітня 2026 року, де викладені фабули вчинених правопорушень; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24 квітня 2026 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 31 березня 2026 року; протоколом огляду місця події від 31 березня 2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 31 березня 2026 року; повідомленням КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Пантелеймона», з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні в даному медичному закладі з приводу тілесних ушкоджень, отриманих в ДТП 31 березня 2026 року. Згідно токсилогічного дослідження від 01 квітня 2026 року зразка крові ОСОБА_1 , 04.05.1961, вміст етанолу становить 1,35 проміле; відеозаписом події, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що докази по справі є належними, допустимими, а також достатніми, для підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наявні в матеріалах справи протоколи про адміністративні правопорушення серії №649249 та серії ЕПР1 №649268 від 24 квітня 2026 року складені щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, містять у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника.
Як зазначено в протоколах, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчать підписи останнього у таких. 
Крім цього, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серї ЕПР1 №649268 від 24 квітня 2026 року, такий власноручно зазначив про те, що згідний. 
Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не лише не заперечувала своєї винуватості у вчиненні правопорушення під час складання протоколу щодо неї, а фактично її визнавала.
Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
У відповідності до п.п. 14, 15 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, якщо водій – учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Так, як вбачається із відповідді КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Пантелеймона» за результатами токсилогічного дослідження від 01 квітня 2026 року зразка крові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вміст етанолу в крові склав 1,35 проміле.
При цьому, апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду вірно зазначено у постанові про це, що під час прибуття поліцейських на виклик на місце вчинення ДТП, ОСОБА_1 перебував в кареті швидкої медичної допомоги, де йому надавалась перша медична допомога, відтак, поліцейський не міг запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи проїхати у медичний заклад, який входить до Переліку закладів, що наділені правом проводити огляд водіїв на стан алкогольного сп`яніння, оскільки водій отримав тяжкі травми та підлягав госпіталізації до спеціалізованого закладу охорони здоров`я.
Крім цього, апеляційний суд не приймає до уваги покликання захисника на незаконність постанови місцевого суду через відсутність у матеріалах справи медичного висновку щодо результатів обстеження на стан алкогольного сп`яніння, чи акту медичного огляду, так як згідно з повідомленням КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» відокремленого підрозділу «Лікарня Святого Пантелеймона» вбачається, що оформлення акту і висновку про стан сп`яніння на підставі медичного огляду не здійснювалось, оскільки з 2022 року вказаний медичний заклад не включений до Переліку закладів охорони здоров`я, що здійснюють огляд водіїв транспортних засобів на наявність ознак алкогольного сп`яніння.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення 
апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Таким чином,  доводи адвоката Федака М.Л. в апеляційній скарзі про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції враховуючи дані про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступенем тяжкості вчинених ним правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прийшов до обгрунтованого висновку про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,- 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Федака М,Л. – залишити без задоволення, а постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 червня 2026 року стосовно ОСОБА_1  - без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя   Галапац І.І.