Номер провадження: 33/813/1318/26
Номер справи місцевого суду: 510/500/26 
Головуючий у першій інстанції Дудник В. І. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ренійського районного суду Одеської області від 29 квітня 2026 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ренійського районного суду Одеської області від 29 квітня 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. у дохід держави..
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 05.06.2026 року через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, копії оскаржуваної постанови не була йому надіслана. Про наявність судового рішення випадково дізнався за місцем служби лише 18.05.2026 року. Того ж дня ним було подано клопотання про ознайомлення та отримано відповідну копію постанови. Зцих підстав апелянт просить поновити строк.
Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду й поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду. 
Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
Із матеріалів справи вбачається, що постанова судді Ренійського районного суду Одеської області у даній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП ухвалена місцевим судом 29 квітня 2026 року, а апеляційна скарга апелянта подана до суду – 05.06.2026 року, тобто зі порушенням десятиденного строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП, а саме після спливу більше одного місяця. 
Як встановлено оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 у судове засідання, призначене у справі, до суду першої інстанції не з`явився. 
Між тим, матеріалами справи встановлено, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 374558 вбачається, що ОСОБА_1 під розписку був повідомлений співробітником поліції, що розгляд адміністративної справи за даним протоколом відбудеться в Ренійському районному суді Одеської області. 
До складеного протоколу було додано заяву ОСОБА_1 до Ренійського районного суду Одеської області, в якій просить розгляд справи здійснити без його участі, з санкцією статті ознайомлений, свою вину визнає. Вказана заява власноручно підписана ОСОБА_1 .
Ставлячи питання про визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, скаржник не посилається на конкретні причини, які перешкодили йому або значно ускладнили своєчасно цікавитись станом розгляду відомого йому судового провадження і, як слідство, своєчасно отримати копію постанови суду у справі; не надає докази за яких обставин йому стало відомо 18.05.2026 року.
Апеляційний суд звертає увагу що положення статті 294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її отримання.
При цьому, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не міститься обґрунтування поважності причин пропуску строку, зважаючи на те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, про що свідчить, його подана до суду заява, в якій він просить розгляд справи здійснити без його участі, вину у скоєному правопорушенні визнає.
В свою чергу, ОСОБА_1 із заявою про отримання інформації стосовно стану розгляду справи чи отримання копії постанови суду першої інстанції у строк передбачений для її оскарження, не звертався.
Отже, дослідженням матеріалів даної справи апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 беззаперечно був обізнаний про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього в Ренійському районному суді Одеської області. Проте ОСОБА_1 не виказав належної зацікавленості в розгляді справи та своєчасно не отримав інформацію про результати її розгляду, а також копії судового рішення в ній. При цьому, з практики ЄСПЛ виходить, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду. 
Також, як вбачається з аналізу рішень ЄСПЛ, він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Апеляційний суд звертає увагу, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, апеляційний суд констатує, що апелянт не вказав поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б узгоджувались з матеріалами справи та не суперечили їм.
За таких обставин, апеляційний суд в даній справі не вбачає поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Ренійського районного суду Одеської області від 29 квітня 2026 року, а тому приходить до висновку, що в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП - повернути апелянту.
При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду –

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ренійського районного суду Одеської області від 29 квітня 2026 року – відмовити. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 29 квітня 2026 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення – повернути особі, яка її подала. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду    О.М. Таварткіладзе