ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2200/26 Справа № 182/4871/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Клименко І.В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 вересня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:
секретаря судового засідання Нікітюк В.М.,
захисника, особи, що притягається
до адміністративної відповідальності адвоката Ревункова В.М.,
апеляційну скаргу захисника Ревункова В.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором ТОВ «Нікополь-Транссервіс», проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 665,60 грн., 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2026 року встановлено, що ОСОБА_1 23.07.2025 року о 21:40 год. по вул. Класична, біля будинку № 26 у м. Нікополь Дніпропетровської області керував транспортним засобом – автомобілем БМВ ХS реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, відмовився на нагрудну боді-камеру. Від керування транспортним засобом відсторонений. Даними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній захисник просить скасувати постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження в справі в цій частині у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що вважає постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП незаконною та необґрунтованою, враховуючи те, що висновки суду не відповідають обставини справи.
Вважає, що суд першої інстанції позбавив особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливості прийняти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заперечення тощо.
Додатково звертає увагу суду, що без дослідження письмових доказів, неможливо встановити чи були поліцейськими дотримані вимоги ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння. Вважає, що матеріали справи не містять доказів законних підстав для зупинки поліцейським автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати був не зобов`язаний.
Зауважує, що судом першої інстанції не було досліджено відеозапис, яким би підтверджувався факт керування ОСОБА_2 вказаним автомобілем. Судом не перевірено, чи дотримані вимоги наказу МВС №1026 від 18.12.2018 року про затвердження Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, чи зафіксована наявність у водія ознак сп`яніння.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник Ревунков В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав наведених в ній. Не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 01 липня 2026 року. 
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 23.07.2025 о 21:40 год. по вул. Класична, біля будинку № 26 у м. Нікополь Дніпропетровської області керував транспортним засобом – автомобілем БМВ ХS реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, відмовився на нагрудну боді-камеру. Від керування транспортним засобом відсторонений. Даними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 994193 від 23.07.2025, в якому викладені обставини вчинення правопорушення;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту), згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, підтвердивши свою відмову від проходження огляду підписом, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру № 796937 працівника поліції;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру № 796937 працівника поліції;
- відеозаписом з нагрудної боді-камери працівника поліції.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписам подій, що мали місце 23.07.2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції надав належну та повну оцінку наданим доказам.
Апеляційний суд вважає, що надані працівниками поліції відеозаписи, які містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, отримані з автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи зроблені поліцейськими і відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Будь-яких беззаперечних доказів, які б спростовували встановлені фактичні дані під час судового розгляду, зокрема факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 надано не було. 
Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.
Доводи сторони захисту, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними, вважаю необґрунтованими.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені ці дані судом в основу прийнятого рішення.
На відеозаписі зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував вживання алкоголю (відеозапис починаючи з 22:00:39), пояснював поліцейським, що їхав додому ( відеозапис починаючи з 21:54:22). Окрім того, ОСОБА_1 намагався уникнути відповідальності спочатку намагався домовитись з працівниками поліції, щоб останні не складали протокол про адміністративне правопорушення (відеозапис починаючи з 22:01:33), коли зрозумів, що протокол таки буде складений намагався втекти з місця події та був затриманий працівниками поліції ( відеозапис починаючи з 22:03:00). Після чого ОСОБА_1 визнав, що він в стані алкогольного сп`яніння ( відеозапис починаючи з 22:06:00) та від нього прозвучала чітка відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер на місці (відеозапис починаючи з 22:11:13).
Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія ОСОБА_1 , вважаю необґрунтованими. Так, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , сам водій не заперечував вживання алкоголю, а саме п`яти бокалів пива (відеозапис починаючи 22:20:27), також водій повідомив поліцейським, що їде додому (відеозапис починаючи з 21:54:22). Водію було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, на що він ухилявся від остаточної відповіді, але погоджувався, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (відеозапис починаючи з 22:06:00). Чітка відмова від продуття драгера прозвучала від ОСОБА_1 після неодноразового зізнання, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (відеозапис починаючи з 22:11:13).
Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі.
Крім того, із дослідженого відеозапису, не вбачається, що ОСОБА_1 не оспорював законність його зупинки чи факту керування ним транспортним засобом, або ставив питання щодо порушення процедури огляду його на стан сп`яніння, його законних прав та інтересів. Навпаки, під час всього спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування саме ним транспортним засобом.
Тож, суд обґрунтовано вважав, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Отже, законність вимоги працівників поліції до водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР.
Доводи апелянта про порушення судом його права на захист, оскільки справу було розглянуто за його відсутності, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з оскарженої постанови суду 1-ї інстанції та матеріалів справи, розгляд судом 1-ї інстанції було здійснено за відсутності ОСОБА_1 , та його захисника Ревункова В.М. Проте дане питання вирішено судом, з урахуванням того, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про слухання справи, оскільки подія відбулась 23.07.2025 року та до моменту винесення постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розгляд справи відкладався з 07.10.2025 року по 19.06.2026 року, тому задля збереження розумного строку розгляду справи суд здійснив розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в свою чергу не заважало представнику ОСОБА_1 - адвокату Ревункову В.М. з`явитись в зал судового засідання для розгляду справи. Також, належним чином повідомлений адвокат Ревунков В.М. був обізнаний про час та місце розгляду справи в суді, однак не вжив заходів для явки в суд, письмових заперечень проти протоколу не подав, доказів наявності обставин, які унеможливлюють його явку до суду не надав.
Звертаю увагу і на те, що а ні в суд першої інстанції, а ні апеляційному суду стороною захисту не надано будь-яких додаткових доказів. В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, будь яких додаткових пояснень не надавав.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить дослідження всіх наявних в матеріалах справи доказів, які були надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Оскаржена постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст.283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Ревункова В.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,залишити без задоволення.
Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2026 рокувідносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин