РІШЕННЯ
іменем України
23 липня 2026 року | Справа №451/994/26
| Провадження № 2-о/451/41/26

Радехівський районний суд Львівської області
у складі головуючого судді Магонь О.З.
секретаря судового засідання Федорук І.Б.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/994/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Радехівська міська рада Львівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,
у с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції заявника
1 червня 2026 року представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факт родинних відносин, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 .
В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 довгий час проживали разом у цивільному шлюбі у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син – ОСОБА_5 . Проте мама ( ОСОБА_4 ) зареєструвала народження сина, як «народження дитини у матері, яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі». І тому у свідоцтві про народження сина ( ОСОБА_2 ), його батьком зі слів матері зазначено ОСОБА_6 . Після народження сина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружилися 24.05.1990. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловікові та дружині – ОСОБА_7 . Після одруження ні батьк ні мама ОСОБА_2 не привели у відповідність свідоцтво про народження сина, які б засвідчували правильне прізвище, ім`я по батькові свого сина. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 32 роки помер ОСОБА_2 . ОСОБА_9 та ОСОБА_10 являються рідними сестрами по матері ( ОСОБА_11 ). Після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_3 спадкові справи не відкривалася. А після смерті ОСОБА_2 спадщину за законом прийняла його тітка ОСОБА_10 (рідна сестра матері). ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 78 років померла ОСОБА_10 . Після її смерті спадщину за заповітом прийняла позивач ОСОБА_1 . Отже, єдиним спадкоємцем до майна померлих є позивач ОСОБА_1 . В представлених нотаріусу документах спадкоємицею ОСОБА_1 , відсутні документи про підтвердження родинних відносин між ОСОБА_2 та його батьком ОСОБА_3 , що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У зв`язку з цим нотаріус відмовила у видачі спадщини. З огляду на вищезазначене Заявник для подальшої реалізації своїх майнових прав як спадкоємець, змушена звернутися до суду із цією заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 (а.с.2-6).
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Суддя своєю ухвалою прийняла до розгляду заяву ОСОБА_1 та відкрила провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с.1).
23 липня 2026 року представник заявника подав клопотання, у якому зазначив, що під час підготовки та аналізу матеріалів справи та долучених доказів з`ясувалося, що в п. 5 прохальної частини поданої заяви було допущено технічну описку в прізвищі спадкодавця, а саме написано « ОСОБА_12 » замість правильного « ОСОБА_7 ». Також виявлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 049160, виданий на ім`я « ОСОБА_3 », що унеможливлює реалізацію спадкових прав без встановлення факту належності правовстановлюючого документа, оскільки в інших документах прізвище зазначається як « ОСОБА_7 ». Із огляду на все наведене вище, вважаю за необхідне виключивши клопотання про витребування спадкових справ (пп. 3, 4 прохальної частини) та доповнивши вимогу про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На підставі викладеного, просить суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що ОСОБА_2 (згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07 березня 2017 року, виданим Половецькою сільською радою Радехівського району Львівської області) є сином ОСОБА_3 (згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00043091721 від 12.01.2024); встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності ОСОБА_3 Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 049160, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 15806 від 28.08.2001, виданого на ім`я « ОСОБА_3 » (а.с.37-38).
Заявник та його представник у судове засідання не прибули. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.42).
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд заяви у відсутності представника, просив рішення у справі прийняти на розсуд суду (а.с.34).
На підставі до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Позиція суду
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Дослідивши та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з таких підстав.
Установлені судом фактичні обставини справи
Заявник – ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Полове Радехівського району Львівської області, що підтверджує паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Радехівським РВ УМВС України у Львівській області 25 червня 2002 року (а.с.15-16). 
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №00043091721 від 12.01.2024 видно, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер – ОСОБА_3 (надалі_Спадкодавець_1) у віці 46 років, про що зроблено відповідний актовий запис №27 (а.с.8, 8-зворот). 
Згідно із Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 від 18 листопада 2014 року, виданого Половецькою сільською радою Радехівського району Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 65 років померла родичка Заявника – ОСОБА_13 , про що в Книзі реєстрації смертей 18 листопада 2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 13. Місце смерті с. Полове, Радехівський район, Львівська область (а.с.23). 
Довгий час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом у цивільному шлюбі. Під час даних відносин у цивільному шлюбі (фактичних шлюбних відносин) у них народився син - « ОСОБА_5 », та мама ( ОСОБА_4 ) зареєструвала народження сина, а саме «народження дитини у матері, яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі».
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на момент народження ОСОБА_2 , при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. 
Отже у свідоцтві про народження сина ( ОСОБА_2 ), його батько зазначено як ОСОБА_6 , а мама ОСОБА_4 . 
Так, згідно із Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 , виданого 21 вересня 1984 року Нововитківською сільською радою Радехівського району Львівської області видно, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Полове, Радехівський район Львівська область, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 21 вересня 1984 року зроблено відповідний запис за № 38. У відомостях про батьків зазначено батько – ОСОБА_6 , мати – ОСОБА_4 (а.с.19). 
Згідно із Свідоцтвом про кладення шлюбу, серії НОМЕР_5 від 24 травня 1990 року, виданим Нововитківською сільською радою Радехівського району Львівської області ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) «родичка Заявника» одружилися 24.05.1990 про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 24.05.1990 зроблено відповідний актовий запис за № 8. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловікові – ОСОБА_7 та дружині – ОСОБА_7 (а.с.24). 
Після одруження ні батько ні мама ОСОБА_2 не привели до ладу документи (свідоцтво про народження сина) які б засвідчували правильне прізвище, ім`я по батькові свого сина та документ залишився в тому стані як і раніше. 
Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 07 березня 2017 року, виданого Половецькою сільською радою Радехівського району Львівської області встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 32 роки помер родич Заявника – ОСОБА_2 (Спадкодавець_2), про що в Книзі реєстрації смертей 07 березня 2017 року зроблено відповідний актовий запис за № 04. Місце смерті м.Червоноград, Львівська область (а.с.22). Доказ: Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 07 березня 2017 року. 
Згідно із Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_6 від 28 січня 2019 року, виданим Половецькою сільською радою Радехівського району Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 78 років померла родичка Заявника – ОСОБА_10 (Спадкодавець_3), про що в Книзі реєстрації смертей 28 січня 2019 року зроблено відповідний актовий запис за № 02. Місце смерті с. Полове, Радехівський район, Львівська область (а.с.21). 
Згідно із Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_7 виданого 25 листопада 1949 року Радехівським райбюро ЗАГС Радехівського району Львівської області відповідно до свідоцтва про народження – ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 у с.Полове, Радехівський район Львівська область, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 05 жовтня 1949 року зроблено відповідний запис за № 19. У відомостях про батьків зазначено батько – немає запису, мати – ОСОБА_11 (а.с.18). 
Відповідно до Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_8 , виданого повторно 20 листопада 1979 року Половецькою сільською радою Радехівського району Львівської області ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 у с.Полове, Радехівський район Львівська область, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 24 жовтня 1940 року зроблено відповідний запис за № 15. У відомостях про батьків зазначено батько – ОСОБА_14 , мати – ОСОБА_11 (а.с.25). 
Отже як відображено вище, у Свідоцтвах про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зазначено в графі матір ОСОБА_11 . Тобто, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 були рідними сестрами по матері. 
Після смерті ОСОБА_8 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не відкривалася, що підтверджує витяг із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76690040 від 19.04.2024 (а.с.10). 
Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не відкривалася, що підтверджує витяг із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76690008 від 19.04.2024 (а.с.9). 
Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.11.2017 після смерті ОСОБА_2 (Спадкодавець_2) спадщину прийняла його тітка ОСОБА_10 , яка прийняла спадщину за законом, шляхом відкриття спадкової справи №60/2017 в Приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Львівської області - Луців Ірини Пилипівни (а.с.11,20).
Після смерті ОСОБА_10 , спадщину прийняла позивач ОСОБА_1 , шляхом відкриття спадкової справи №77/2019 року у приватного нотаріуса Луців І.П. Шептицького районного нотаріального округу Львівської області (а.с.12). 
Отже, єдиним спадкоємцем до майна померлих є позивач ОСОБА_1 . 
Після смерті Спадкодавця – ОСОБА_3 залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді наступного майна, зокрема: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,1764 га, що розташована в с. Бишів Радехівського району та належить Спадкодавцю_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії І-ЛВ №049160 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №15806 від 28.04.2001. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЛВ №049160 вбачається, що спадкодавцю – ОСОБА_3 було передано у власність наступні земельні ділянки: земельна ділянка загальною площею 1,1169 га та земельна ділянка загальною площею 0,0595 га (а.с.13,13-зворот). 
Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.03.2026 №22/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку згідно із Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №049160, виданого Бишівською сільською радою Радехівського району, Львівської області 28 серпня 2001 року (а.с.17). 
Проаналізувавши інформацію зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 , а саме по батькові « ОСОБА_15 » та у графі батько зазначено ОСОБА_6 , що ідентично імені по батькові ОСОБА_3 , зазначені відомості можуть вказувати на те що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 . 
Крім того, підтвердив факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме, факт що останні є відповідно сином та батьком, свідок: ОСОБА_16 , не довіряти показам якого у суду немає підстав.
Нормативне обґрунтування. Мотивована оцінка та висновки суду
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою та другою сатті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду
За змістом положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.
Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Установлені судом обставини дають підстави для висновку про те, що при видачі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 049160, була допущена помилка у написанні прізвища спадкодавця ОСОБА_3 , а саме, замість правильного « ОСОБА_3 » помилково зазначене « ОСОБА_3 ».
Усунути зазначену помилку в позасудовому порядку неможливо, оскільки, починаючи з 01.01.2013, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Внесення виправлень в існуючі державні акти чи виготовлення та видача нових державних актів є неможливим у зв`язку зі змінами в чинному законодавстві та припиненням друку бланків цих правовстановлюючих документів на землю.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995№5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.
Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).
Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першоюстатті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справ встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що ОСОБА_2 (згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07 березня 2017 року, виданим Половецькою сільською радою Радехівського району Львівської області) є сином ОСОБА_3 (згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00043091721 від 12.01.2024и і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти.
У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, наявні у матеріалах справи на предмет їх належності, допустимості, достовірності, у їх логічному взаємозв`язку, суд вважає за необхідне заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
Керуючись ст. 4, 13, 19, 76-79, 81, 89, 211, 247, 258-259, 263-265, 315-319, 354 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в:
заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Установити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що ОСОБА_2 (згідно зі свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 07 березня 2017 року, виданим Половецькою сільською радою Радехівського району Львівської області) є сином ОСОБА_3 (згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00043091721 від 12.01.2024).
Установити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності ОСОБА_3 Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 049160, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 15806 від 28.08.2001, виданого на ім`я « ОСОБА_3 ».
Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники справи
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_1 .
Представник заявника: адвокат Фрей Андріан Васильович, РНОКПП НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: Радехівська міська рада Львівської області, ЄДРПОУ 26361149, місцезнаходження: проспект Відродження, 3, місто Радехів, Шептицький район, Львівська область, 80200.

Головуючий суддя | Магонь О. З.

Рігення суду виготовлено 23.07.2026.