Справа № 632/2350/25
провадження № 2/632/333/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

"15" липня 2026 р.         м. Златопіль

Суддя Златопільського міськрайонного суду Харківської області Кузьменко С.Л., за участю секретаря судового засідання Хохлової І.С., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просить встановити факт спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу з 06 грудня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтований тим, що позивачка з 06 грудня 2019 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем Татарстан, Жовтневий район, село Бутайха Російської Федерації, який зареєстрований за адресою:      АДРЕСА_1 квартира без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 зник безвісти, у зв`язку із чим наразі виникла необхідність встановлення в судовому порядку факту сумісного проживання.
Крім того, в додаток до позову позивачка надала клопотання про виклик свідків.
Ухвалою судді від 22.12.2025 позовну заяву було залишено без руху, позивачці надавався строк для усунення недоліків, які вона усунула 26.12.2025.
До заяви про усунення недоліків, окремим документом, додано клопотання про витребування відомостей про інших родичів ОСОБА_2 , а саме: матері, батька, дітей чи інших осіб та інформацію чи перебуває ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Клопотання про виклик та допит свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Ухвалою судді від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, розгляд справи призначено у підготовчому судовому засіданні на 28.01.2026. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_6. Клопотання позивачки про виклик свідків та витребування інформації вирішено розглянути у підготовчому судовому засіданні після з`ясування позиції співвідповідачів щодо заявлених вимог.
26.01.2026 від представника третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 за довіреністю від 20.08.2024 (дійсна до моменту її скасування) надійшли пояснення, в яких представник третьої особи просив суд провести розгляд справи без представника ІНФОРМАЦІЯ_4. Крім того, просив витребувати від військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо військового розпорядження ОСОБА_2 та інформацію з особової справи про те, кого ОСОБА_2 зазначив своїми родичами. Також, витребувати від Златопільського відділу ДРАЦС у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису відносно ОСОБА_2 , стосовно наявності у нього батьків, дітей, які мають право на отримання соціальних виплат.
28.01.2026 розгляд справи відкладено на 10.02.2026 через відсутність електропостачання у приміщенні суду.
10.02.2026 позивачка надала заяву про ознайомлення з матеріалами справи з можливістю здійснення фотофіксації документів.
Ухвалою судді від 10.02.2026 підготовчий розгляд справи відкладено на 10.03.2026. Клопотання позивачки та представника третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 про витребування додаткових доказів по справі були задоволені, витребувано інформацію від Златопільського відділу ДРАЦС у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та від ВЧ НОМЕР_1 .
27.02.2026 від Златопільського відділу ДРАЦС у Лозівському районі Харківської області надійшов інформаційний лист-повідомлення.
10.03.2026 підготовчий розгляд справи відкладено на 13.04.2026 у зв`язку із знаходженням судді в нарадчій кімнаті при колегіальному розгляді кримінального провадження, справа № 952/479/25.
Ухвалою судді від 13.04.2026 підготовчий розгляд справи відкладено на 11.05.2026. повторно витребувано інформацію від ВЧ НОМЕР_1 .
Ухвалою судді від 11.05.2026 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 10.06.2026. В судове засідання викликані свідки.
В судовому засіданні свідки підтвердили факт сумісного проживання позивачки з ОСОБА_2 .
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити заявлені вимоги.
Представник відповідача не з`явився.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без участі представника.
Суддя, вивчивши позовну заяву, письмові пояснення третьої особи, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, встановив обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18)).
Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (див. постанову Верховного Суду від 06 березня 2026 року у справі № 215/178/25 (провадження № 61-13019св25).
Факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших достатніх доказів (див. правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22 (провадження № 61-10702св23).
Нормами СК України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.
Судом встановлено, що згідно відомостей з реєстру територіальної громади про місце проживання особи №3127 від 27.11.2025, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 22.02.2022. Квартира за цією адресою є власністю ОСОБА_1 згідно договору купівлі продажу від 18.09.2018.
Позивач стверджує, що з 6 грудня 2019 року у них виникли фактичні шлюбні відносини.
На підтвердження цього позивачем надано, зокрема, акт від 19.11.2025 №2105, складений комісією комунального підприємства «Жилсервіс» Златопільської міської ради Харківської області у складі: майстра ОІМ ОСОБА_7 та економіста по ДПР ОСОБА_8 , мешк. кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , мешк. кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_10 в якому зазначено, що ОСОБА_2 дійсно не зареєстрований, але фактично мешкав з листопада 2019 року до квітня 2025 року разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 .
Суддя критично оцінює надані відомості та акт комунального підприємства органу місцевого самоврядування, оскільки вони оформлені на основі свідчень сусідів (акт комісії), проте посадові особи ради безпосередньо не фіксували й не могли фіксувати щоденний побут та наявність спільного бюджету осіб. Факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за адресою квартири, власником якої є позивачка не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.
Окрім того, зі свідчень ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 виїзджав працювати до Польщі до 2022 року, а у 2023 році був призваний перший раз до лав ЗСУ і у 2025 році він самовільно залишив місце служби. Потім привели до виконання вирок суду про позбавлення волі на 3 роки ОСОБА_2 та з місць позбавлення волі він був зарахований на військову службу до військової частини НОМЕР_2 .
Показання свідків, фотографії та банківські роздруківки, також достеменно не підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини, ведення спільного господарства, спільного бюджету, спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Матеріали справи не містять доказів здійснення оплати подружжям за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_4 , ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Сама по собі наявність усної комунікації, періодичне надання фінансової допомоги особі, наявність наміру повернутися до спільного проживання після демобілізації чи закінчення війни, за відсутності фактичного спільного проживання та ведення спільного господарства, не може свідчити про безперервне існування фактичних шлюбних відносин та проживання однією сім`єю.
Посилання позивача на те, що в сповіщенні сім`ї №127 від 10.11.2025 вих. №3/142, яке адресовано ОСОБА_1 зазначено, що родич ОСОБА_2 зник безвісті не підтверджує факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та дружини.
Наявність окремого проживання через об`єктивні обставини (військова служба, відбування покарання) вимагає ще більш переконливих та беззаперечних доказів збереження саме сімейних зв`язків (спільні відкриті рахунки, наявність спільного майна, набутого в цей період, спільне оплата комунальних послуг тощо), чого суду надано не було.
Показання свідків про те, що з 2019 року сторони вели спільне господарство, не спростовують факт відсутності ознак спільного проживання однією сім`єю на момент зникнення безвісті ОСОБА_2 .
Позивач посилається на те, що згідно виписки з банківських рахунків ОСОБА_2 перераховував грошові кошти на банківську картку ОСОБА_1 , не відображають чітку системність, періодичність, регулярність та цільове призначення цих платежів (перекази між чоловіком та жінкою можуть мати характер благодійної допомоги, подарунків чи повернення боргу).
Показання свідків про те, що ОСОБА_2 , надавав та перераховував кошти, утримував сім`ю є суб`єктивним сприйняттям сторонніх осіб та не можуть замінити собою первинні фінансові та розрахункові документи, які б безумовно підтверджували, що кошти були спільним бюджетом.
Отже, сама лише наявність факту допомоги з боку ОСОБА_2 не є достатньою підставою для проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 . Сам факт надання окремих грошових сум не є достатнім підтвердженням того, що військовослужбовець протягом життя взяв на себе обов`язок утримувати позивача та забезпечував її як дружину. Так до предмету доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні, належні та допустимі докази безперервного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю, суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, суддя вважає вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу недоведеною.
Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
ПОЗИВАЧ:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка: м. Первомайський, Харківської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , телефон: НОМЕР_4 .
ВІДПОВІДАЧ: Військова частина НОМЕР_1 , Код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 .
ТРЕТЯ ОСОБА: ІНФОРМАЦІЯ_6, адреса: АДРЕСА_5
ПРЕДСТАВНИК ТРЕТЬОЇ ОСОБИ ІНФОРМАЦІЯ_6: ОСОБА_12, адреса: АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_6 .
Повний текст рішення виготовлено 22.07.2026.

Суддя:	  	С.  Л.  Кузьменко