№ 207/1871/15-ц 
№ 2/207/1329/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року  м. Кам`янське .

Південний районний суд міста Кам`янського у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , за участю представника позивача Ніколаєнко О.М. , представника відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/1871/15-ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми ,

В С Т А Н О В И В

У травні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 57645,04 доларів США , оскільки 2 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DZHCGR0000000248 , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 11330 доларів США на строк до 2 жовтня 2009 року . Відповідачка своїх зобов`язань у повному обсязі не виконала .
У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Ніколаєнко О.М. заявлений позов підтримала і пояснила , що 2 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № DZHCGR0000000248 , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 11330,00 доларів США на термін до 2 жовтня 2009 року та зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку , встановлених кредитним договором . Станом на 16 квітня 2015 року відповідачка має заборгованість у розмірі 57645,03 доларів США , що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 16 квітня 2015 року складає 1255508 гривень 83 копійки . Заборгованість відповідачкою вчасно не повернута . Просить стягнути заборгованість у розмірі 57645,03 доларів США , саме у доларах США , оскільки зобов`язання у відповідачки були в іноземній валюті , а саме у доларах США . Також пояснила , що дійсно , кредитний договір строком до 2 жовтня 2009 року , станом на 2 жовтня 2009 року пеня складає 2897,23 доларів США , однак позовні вимоги залишаються такими , як вони є , підстав для їх зміни немає . 
Представник відповідачки ОСОБА_1 пояснив , що відповідачка ОСОБА_2 позов визнає частково , а саме : заборгованість по тілу кредиту у розмірі 11330,00 доларів США , заборгованість по процентам у розмірі 1400,44 доларів США , заборгованість по комісії у розмірі 169,87 доларів США . Щодо нарахованої пені у розмірі 41988,79 доларів США , то відповідачці була нарахована пеня поза межами строку кредитування . Згідно умов п. 8.1. кредитного договору строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав 2 жовтня 2009 року , тобто відповідно в межах строку кредитування пеня нараховується за період з 2 жовтня 2008 року по 2 жовтня 2009 року . Згідно розрахунку заборгованості , станом на 2 жовтня 2009 року розмір нарахованої пені складає 2897,23 доларів США , яку відповідачка визнає . Щодо нарахування штрафу , то це є подвійна відповідальність за порушення зобов`язань . Тобто має бути або пеня , або штраф . Враховуючи , що пеня є 2897,23 доларів США , а штраф складає 2744,16 доларів США . Зрозуміло , що суд обере більше за сумою санкцію , тому у стягненні штрафу просив відмовити . У подальшому у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі . 
Суд , вислухавши представників сторін , вивчивши матеріали справи , вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав .
У судовому засіданні встановлено , що 2 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DZHCGR0000000248 ( а.с. 7 – 10 ) , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 11330 доларів США на строк до 2 жовтня 2009 року . Відповідачка своїх зобов`язань у повному обсязі не виконала .
Згідно ст. 1054 ЦК України 2003 року за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .
Кредитний договір разом з Умовами і правилами надання банківських послуг , Тарифами , який було укладено з відповідачкою , було підписано відповідачкою особисто .
Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила , що вона ознайомлена з усіма умовами надання кредитних грошових коштів .
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № DZHCGR0000000248 від 2 жовтня 2008 року ( а.с. 5 ) вбачається , що заборгованість ОСОБА_2 станом на 16 квітня 2015 року становить 57645,04 доларів США , з яких : заборгованість за кредитом у розмірі 11330,00 доларів США , заборгованість по процентам у розмірі 1400,44 доларів США , заборгованість по комісії у розмірі 169,87 доларів США , пеня у розмірі 41988,79 доларів США , штраф (фіксована частина) у розмірі 11,48 доларів США , штраф (процентна складова) у розмірі 2744,46 доларів США .
Відповідно до позиції Верховного Суду , котра міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі № 367/4970/13-ц , провадження № 61-19992св заперечуючи розмір кредитної заборгованості , розрахований банком , боржник та його представник не надали до суду докази , які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі , визначеним кредитним договором так і розмір боргу , що є процесуальним обов`язком боржника .
Згідно з правовою позицією Верховного Суду , викладеній у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц , провадження № 61-43538св18 , твердження заявника про те , що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними , оскільки в матеріалах справи , серед інших письмових доказів , наявний розширений розрахунок заборгованості . Доказів , які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором , боржником не надано . У позиції Верховного Суду , викладеній у постанові Верховного Суду від 2 липня 2020 року по справі № 753/16745/15-ц , провадження № 61-40036св18 , Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції , про те що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом .
Згідно ст. 526 ЦК України 2003 року зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу .
Відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в сумі , строки та на умовах , що передбачено кредитним договором , однак зобов`язання у повному обсязі не виконала , у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором .
Згідно ст. 611 ЦК України 2003 року у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом , зокрема : припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання , якщо це встановлено договором або законом , або розірвання договору ; зміна умов зобов`язання ; сплата неустойки тощо .
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України 2003 року боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання .
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України 2003 року зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства .
Згідно ст. 629 ЦК України 2003 року договір є обов`язковим для виконання сторонами .
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України 2003 року договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди .
За нормою ст. 626 ЦК України , договором є домовленість двох або більше сторін , спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків .
Зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України 2003 року) .
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 2003 року в разі порушення грошового зобов`язання боржник , який прострочив його виконання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання , оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу , який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами , належними до сплати кредиторові .
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом .
Представник відповідачки ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею , нарахованою за період з 2 жовтня 2008 року по 16 квітня 2015 року у сумі 41988,79 доларів США , оскільки згідно умов п. 8.1. кредитного договору № DZHCGR0000000248 від 2 жовтня 2008 року строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав 2 жовтня 2009 року . Зазначив , що вимога позивача в частині стягнення заборгованості за пенею , нарахованою за період з 2 жовтня 2008 року по 16 квітня 2015 року у сумі 41988,79 доларів США є безпідставною та задоволенню не підлягає . Згідно розрахунку заборгованості станом на 2 жовтня 2009 року розмір нарахованої пені складає 2897,23 доларів США , що і підлягає стягненню . Вважає , що вимога позивача щодо одночасного стягнення з відповідачки штрафу (фіксована частина) – 11,48 доларів США , штрафу (процентна складова) – 2744,46 доларів США , а також стягнення з відповідачки пені у розмірі 41988,79 доларів США за порушення позичальником строків виконання зобов`язання , не узгоджуються з нормами матеріального права , є безпідставною та задоволенню не підлягає .
Згідно ст. 549 ЦК України 2003 року неустойкою (штрафом , пенею) є грошова сума або інше майно , які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання . Штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання . Пенею є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання . Боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла у період , за який сплачується пеня . Договором може бути визначено менший розмір пені .
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України 2003 року  розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду , якщо він значно перевищує розмір збитків , та за наявності інших обставин , які мають істотне значення .
Згідно п. 5.3. – 5.5. кредитного договору № DZHCGR0000000248 від 2 жовтня 2008 року при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань , передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів , Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень + 5% від суми позову . Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань , передбаченої п.п. 5.1. , 5.2. , 5.3. здійснюється протягом 3 років з дня , коли відповідне зобов`язання повинне бути виконане Позичальником . Термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту , відсотків за користування кредитом , винагороди , неустойки – пені , штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років .
Згідно п. 8.1.1. Договору позичальник зобов`язується повернути кредит згідно порядку та в строки , які вказані у п. 8.1 . Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку , вказаного в абз. 1 п. 8.1. даного Договору .
Згідно п. 8.1.2. Договору у разі порушення термінів оплати , передбачених п. 8.1.1. (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів , - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту) , відсотки , винагороди , пені (в повному обсязі) , - в останній день місяця , в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів .
Згідно п. 8.4. Договору при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту , позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день просрочки , але не менше 1 гривні .
Враховуючи вищевикладене , відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності , а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором , свідчить про недотримання положень , закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення .
Подібний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 .
Отже , законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення .
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права , викладені в постановах Верховного Суду .
Згідно правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 9 грудня 2019 року по справі № 524/5152/15-ц провадження № 61-8862сво18 вбачається , що передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду , колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходила із того , що скасовуючи рішення суду першої інстанції , суд апеляційної інстанції встановив , що умови пункту 8.4 спірного кредитного договору щодо встановлення пені у розмірі 0,15 % за кожен день прострочення виконання зобов`язання , пункту 7.2 щодо винагороди банку за додатковий моніторинг погашення кредиту , пункту 8.1 щодо винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів - несправедливі та мають наслідком дисбаланс прав та обов`язків на шкоду позичальника , а тому є недійсними з моменту укладення договору . Рішення місцевого суду в частині стягнення пені у розмірі 6807,93 доларів США та стягнення комісії у розмірі 1120,32 доларів США скасовано , у задоволенні цих вимог банку відмовлено . Такого ж висновку дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 486/1882/15-ц (провадження № 61-10481св18) , зазначивши , що сплата коштів за обслуговування кредиту , тобто коштів , які супроводжують кредит , є несправедливою умовою кредитного договору , а тому ця плата не підлягає стягненню з позичальника . Зважаючи на розмір окремих складових кредитної заборгованості , позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» про стягнення з позичальника заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 269,65 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 96,34 доларів США є безпідставними , а тому визнані такими , що задоволенню не підлягають .
З урахуванням того , що позивач АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 пеню у розмірі 41988,79 доларів США за період з 2 жовтня 2008 року по 16 квітня 2015 року , штраф (фіксована частина) у розмірі 11,48 доларів США , штраф (процентна складова) у розмірі 2744,46 доларів США за період з 2 жовтня 2008 року по 16 квітня 2015 року , тому у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення штрафів необхідно відмовити , оскільки ці вимоги є несправедливі та мають наслідком дисбаланс прав та обов`язків на шкоду позичальника , а тому є недійсними .
Стаття 61 Конституції України передбачає , що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення , і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії .
Таким чином , не підлягають стягненню штрафи , а саме : штраф (фіксована частина) у розмірі 11,48 доларів США , штраф (процентна складова) у розмірі 2744,46 доларів США , оскільки законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення .
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № DZHCGR0000000248 від 2 жовтня 2008 року ( а.с. 5 ) вбачається , що станом на 2 жовтня 2009 року розмір нарахованої пені складає 2897,23 доларів США . 
Згідно умов п. 8.1. кредитного договору № DZHCGR0000000248 від 2 жовтня 2008 року , Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти на строк з 2 жовтня 2008 року по 2 жовтня 2009 року включно , у вигляді строкового кредиту у розмірі 11330,00 доларів США . 
Враховуючи те , що строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав 2 жовтня 2009 року , а станом на 2 жовтня 2009 року розмір нарахованої пені складає 2897,23 доларів США , тому вимога позивача в частині стягнення заборгованості за пенею , нарахованою за період з 2 жовтня 2008 року по 16 квітня 2015 року у сумі 41988,79 доларів США є безпідставною та задоволенню не підлягає , підлягає стягненню саме пеня 2897,23 доларів США . 
Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .
Відповідачка ОСОБА_2 підписала кредитний договір , у якому було зазначено розмір процентів та штрафів . Отже , відповідачка була обізнаною з умовами договору до його підписання і не може посилатися на свою необізнаність та спонукання з боку кредитора до підписання договору на невигідних для себе умовах .
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи .
Згідно ст. 204 ЦК України 2003 року правочин є правомірним , якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним .
Укладений між сторонами кредитний договір , містить строк повернення кредиту (користування ним) . Враховуючи , що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті , а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України 2003 року , згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги , кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час , що свідчить про порушення його прав , тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів . Позов про визнання недійсним кредитного договору в частині встановлення неустойки у вигляді пені відповідачкою не заявлявся , а тому договір у цій частині являється дійсним . 
В обґрунтування суми заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості , з якого вбачається , що у період дії кредитного договору відповідачка ОСОБА_2 свої зобов`язання порушила , внаслідок чого у неї утворилася заборгованість .
Доказів , які б спростовували правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором , відповідачкою не надано . Заперечення щодо правильності розрахунків відповідачкою та її представником обґрунтовані не були , свого розрахунку стороною відповідача суду не надано . Крім того , представник відповідачки не заперечував факт отримання відповідачкою кредиту та користування кредитними коштами . Дії відповідачки на момент укладення кредитного договору були свідомими .
Згідно ст. 533 ЦК України 2003 року грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях . Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті , сума , що підлягає сплаті у гривнях , визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом . Використання іноземної валюти , а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках , порядку та на умовах , встановлених законом .
Таким чином , стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 15797,54 доларів США , з яких : заборгованість за кредитом у розмірі 11330,00 доларів США , заборгованість по процентам у розмірі 1400,44 доларів США , заборгованість по комісії у розмірі 169,87 доларів США , пеня у розмірі 2897,23 доларів США , оскільки відповідачка отримала кредит , користувалася кредитними коштами .
При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено частково , тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог . Також необхідно стягнути з відповідачки судовий збір , виходячи з ціни позову .
Керуючись ст. 525 , 526 , 530 , 610 – 612 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10, 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» , місцезнаходження : м. Дніпро , вулиця Набережна Перемоги , 50 , ідентифікаційний код юридичної особи : 14360570 , заборгованість за кредитним договором № DZHCGR0000000248 від 2 жовтня 2008 року у розмірі 15797,54 доларів США , з яких : заборгованість за кредитом у розмірі 11330,00 доларів США , заборгованість по процентам у розмірі 1400,44 доларів США , заборгованість по комісії у розмірі 169,87 доларів США , пеня у розмірі 2897,23 доларів США ; судові витрати 1001 гривня 20 копійок .
У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» відмовити .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 6023 гривні 70 копійок .
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба