Справа 688/2513/26 
№ 2/688/1864/26 

Рішення 
Іменем України
21 липня 2026 року        м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області
у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Романової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024 у розмірі 44758 грн, з яких: 13900 грн – заборгованість за основним боргом; 30858 грн – заборгованість за відсотками, а також стягнути судові витрати в сумі 2662,40 грн судового збору та 7000 грн витрат на правову допомогу. 
В обґрунтування позову посилається на те, що 17.06.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №935181456 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 
Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, ознайомилася з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після цього добровільно без примусу чи тиску заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку вказавши свої особисті персональні ідентифікаційні дані.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора.
Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 13900 грн зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024. 
30.09.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 30/0925-01 згідно умов якого, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024. Відповідно до вищезгаданого договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Оскільки позичальник не виконала свої зобов`язання добровільно, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024 у розмірі 44758 грн, з яких: 13900 грн – заборгованість за основним боргом; 30858 грн – заборгованість за відсотками. 
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, у позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково, просила відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по відсотках, долучила копію довідки військової частини НОМЕР_1 №173/528/нс від 04.08.2024 та копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 16.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 16.07.2026. Ухвалою суду від 21.07.2026 у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено.
3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Судом встановлено, що 17.06.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №935181456 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 
Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, ознайомилася з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після цього добровільно без примусу чи тиску заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку вказавши свої особисті персональні ідентифікаційні дані.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора.
Відповідачем введено електронний підпис одноразовий ідентифікатор ANKF 17.06.2024 о 21:49:14, ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «так», що є підтвердженням підписання договору.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 13900 грн зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах строковості, зворотності, платності, кредитодавець надає перший транш одразу після укладення кредитного договору у розмірі 13900 грн (п. 2.1-2.3).
Другий та решта траншів можуть бути надані протягом дисконтного періоду (п. 2.4). На момент укладення цього договору, дисконтний період становить 29 днів від дня отримання першого траншу (п. 3.1). Кінцева дата повернення кредиту – 17.07.2029 (п. 7.3).
Згідно з п. 8.3. тип процентної ставки – фіксована, за весь строк кредитування визначається ставка 547,50% річних, що становить 1,5% та нараховується за кожен день користування кредитом від суми залишку кредиту (базова процентна ставка).
Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем на карту позичальника № НОМЕР_3 .
17.06.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів у розмірі 13900 грн згідно договору №935181456 від 17.06.2024 безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_3 , що підтверджується копією платіжного доручення №96c5cafe-18ae-441a-86fb-a1c7761d4077 від 17.06.2024 та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 03.10.2025.
За умовами цього договору відповідач зобов`язалася повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк.
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошті згідно умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за вказаним договором.
Відповідно до п. 9.1.1.5 кредитного договору кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу.
Заборгованість за цим договором станом на 20.08.2024 становила 34194 грн, з яких: 13900 грн – заборгованість за основним боргом; 13344 грн – заборгованість за відсотками; 6950 грн - неустойка.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024. 
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» здійснило дострокове розірвання кредитного договору про що відповідача було повідомлено шляхом надсилання повідомлення №ТП/935181456 від 13.11.2024.
Заборгованість за цим договором станом на 13.11.2024 становила 34194 грн, з яких: 13900 грн – заборгованість за основним боргом; 30858 грн – заборгованість за відсотками; 6950 грн – неустойка.
30.09.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 30/0925-01 згідно умов якого, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024. Відповідно до вищезгаданого договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Оскільки позичальник не виконала свої зобов`язання добровільно, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024 у розмірі 44758 грн, з яких: 13900 грн – заборгованість за основним боргом; 30858 грн – заборгованість за відсотками.
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №935181456 від 17.06.2024; розрахунками заборгованості по кредитному договору та випискою з особового рахунка за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024; копією договору факторингу № № 28/1118-01 від 28.11.2018 та №30/0925-01 від 30.09.2025; копіями реєстрів прав вимог до договорів факторингу; копіями платіжного доручення №96c5cafe-18ae-441a-86fb-a1c7761d4077 від 17.06.2024 та довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 03.10.2025 та іншими матеріалами справи.
4. Застосовані норми права.
За змістом ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
5. Оцінка суду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу.
Судом встановлено, що 17.06.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 935181456 у формі електронного документу з використанням електронного підпису ANKF, яким відповідач 17.06.2026 о 21:49:14 підписала. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 13900 грн зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах строковості, зворотності, платності, кредитодавець надає перший транш одразу після укладення кредитного договору у розмірі 13900 грн (п. 2.1-2.3). Другий та решта траншів можуть бути надані протягом дисконтного періоду (п. 2.4). На момент укладення цього договору, дисконтний період становить 29 днів від дня отримання першого траншу (п. 3.1). Кінцева дата повернення кредиту – 17.07.2029 (п. 7.3).
Факт надання кредитних коштів підтверджується копією платіжного доручення №96c5cafe-18ae-441a-86fb-a1c7761d4077 від 17.06.2024 та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 03.10.2025. Факт отримання кредитних коштів відповідач не заперечила.
Водночас суд дійшов висновку, що за даним кредитним договором було здійснено неправильне нарахування відсотків за користування кредитними коштами з огляду на таке.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024, складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за період з 17.06.2024 по 20.08.2024 у відповідача утворилася заборгованість на загальну суму 34194 грн, з яких: 13900 грн – заборгованість за основним боргом; 13344 грн – заборгованість за відсотками; 6950 грн - неустойка.
Відповідно до п. 9.1.1.5 кредитного договору кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024. 
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» здійснило дострокове розірвання кредитного договору про що відповідача було повідомлено шляхом надсилання повідомлення №ТП/935181456 від 13.11.2024.
Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», за період з 21.08.2025 по 30.09.2025 у відповідача утворилася заборгованість на загальну суму 34194 грн, з яких: 13900 грн – заборгованість за основним боргом; 30858 грн – заборгованість за відсотками; 6950 грн – неустойка.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
У п. 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 по справі №5017/1987/2012 зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами з 17.07.2024 по 20.08.2024.
Суд вважає, що підстави для задоволення позову в частині нарахування та стягнення з відповідача заборгованості за відсотками поза межами строку кредитування (29 днів) відсутні.
Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 29 (двадцять дев`ять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору.
Відповідно до п. 3.2 договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 29 (двадцять дев`ять) днів дисконтного періоду проценти у розмірі 2942 грн 63 коп. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. У разі отримання додаткового траншу протягом визначеного на момент укладення договору дисконтного періоду, сума нарахованих процентів, яку необхідно сплатити для першої пролонгації також зазначається у особистому кабінеті позичальника. У разі якщо строк дисконтного періоду закінчився, Позичальник має можливість повернутися в дисконтний період, якщо протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати його закінчення здійснить оплату всіх фактично нарахованих на дату повернення процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки). Після поновлення дисконтного періоду, його тривалість складає 30 (тридцять) календарних днів та застосовуються умови його пролонгації дисконтного періоду, описані в п. 3.2. договору. Продовження та Поновлення Дисконтного періоду не можливо після повного погашення суми Кредиту (п. 3.3 договору).
Суд зазначає, що вказівка у договорі на строк його дії 5 роки не є тотожним строку кредитування, адже такий визначений 29-ти денним терміном, відповідно і нарахування відсотків за користування кредиту здійснюється у погоджений сторонами строк користування кредитними коштами (строк кредитування), а не у строк дії договору.
Відповідно до п. 7.1 договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 16.07.2024, а саме протягом 29 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору.
Під час вирішенні спору щодо стягнення заборгованості за кредитним договором суд має здійснити тлумачення умов договору відповідно до ст. 213 ЦК України, в тому числі щодо положень про зміну строку виконання зобов`язання. Якщо договір містить декілька умов щодо зміни строку виконання зобов`язання, суд повинен встановити, яка з цих умов підлягає застосуванню з урахуванням фактичних обставин справи. у разі неможливості з`ясувати справжній зміст умови договору за допомогою загальних підходів до тлумачення, слід застосовувати тлумачення contra proferentem тобто тлумачити умови договору проти сторони, яка їх запропонувала. Лише після такого тлумачення можна встановити момент припинення дії кредитного договору та початок перебігу позовної давності (правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 11 жовтня 2023 року у справі №755/21709/15-ц).
З огляду на це, суд визначає період правомірного користування кредитними коштами тривалістю саме 29 днів і вважає безпідставними доводи позивача щодо ототожнення дисконтного періоду користування кредитом із загальним строком користування кредитом, встановленим до 17.07.2029 року.
В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 ініціювала пролонгацію, тобто у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відсутні підстави для продовження нарахування відсотків після 16.07.2024. Правомірно нараховані відсотки відповідно до умов договору та строку кредитування 29 днів з 17.06.2024 по 16.07.2024 становлять суму 6046,50 грн (13900 грн/100х1,5%х29 днів).
Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України від 17 березня 2014 року 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та продовжується до теперішнього часу.
ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила відмовити у стягненні заборгованості за відсотками та долучила копію довідки військової частини НОМЕР_1 №173/528/нс від 04.08.2024 та копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
З доданих документів слідує, що відповідач з 22.06.2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , з 01.07.2024 по 31.04.2024 солдат ОСОБА_2 виконував бойові завдання, брав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що зокрема підтверджується копією довідки військової частини НОМЕР_1 №173/528/нс від 04.08.2024.
Отже, ОСОБА_1 на період укладення кредитного договору та нарахування відсотків за користування кредитними коштами була дружиною військовослужбовця під час особливого періоду, а тому звільнена від сплати процентів за користування кредитом, який укладено 17.06.2024, відповідно до пункту 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024 у розмірі 13900 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.
6. Розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, ціна позову 44758 грн, позов задоволено на суму 13900 грн, тобто на 31,1%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 828 грн судового збору (2662,40/100х31,1). 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Такого висновку дійшла ВП ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 7000 грн, на підтвердження понесення яких долучила до позовної заяви договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, додаткову угоду №25771382389 від 21.01.2026 до договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026.
Судом встановлено, що 20.01.2026 між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-02.
Згідно акта прийому-передачі наданих послуг до договору №20/01/26-02 від 20.01.2026 про надання правової допомоги, складеного 20.03.2026 та підписаного сторонами, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло послуги, надані ОСОБА_3 , в т.ч. – вивчення матеріалів справи, вартість якої становить 1000 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості, вартість якої становить 5000 грн; підготовка та подання адвокатського запиту – 500 грн; підготовка клопотання про витребування доказів – 500 грн.
Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача, його представником надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 2177 грн.
Керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, ст. 207, 526, 610, 626, 628, 633-634, 638, 1048-1049, 1054-1055 Цивільного кодексу України, суд
ухвалив:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №935181456 від 17.06.2024 у розмірі 13 900 (тринадцять тисяч дев`ятсот) грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2177 грн витрат на правову допомогу та 828 грн судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
позивач - ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (б-р Лесі Українки, буд. 34, оф. 333, м. Київ, ЄДРПОУ 43541163);
відповідач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Алла ЦІДИК