справа №176/1203/26
провадження №2/176/1409/26

РІШЕННЯ
Іменем України

29 липня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Гусейнова К.А.,
з участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:
В березні 2026 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В заяві просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину квартири АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер 3524981900:02:000:2014, що розташована на території Зеленської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Заповіту за своє життя батько не залишив. Інших спадкоємців, окрім неї немає. В установлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріуса, оскільки перебувала за кордоном, куди виїхала після повномаштабного вторгнення російських військ в Україну. Про смерть батька дізналась, перебуваючи за кордоном, усі документи які підтверджували її рідство з померлим, зміну її прізвища знаходились в Україні м. Жовті Води. Вона лише декілька раз за весь цей час в`їжджала на територію України у справах на декілька днів і знову виїжджала. При цьому до м. Жовті Води вона не поверталась, через запровадження в Україні воєнного стану, у зв`язку з постійними повітряними тривогами, ракетними обстрілами території України і вона боялася пересуватися її територією. Більш того, її повідомили, що на час військового стану шестимісячні строки прийняття спадщини не діють. Також вона не знала, що під час воєнного стану можливо звернутися до нотаріуса не тільки за місцем відкриття спадщини. 14 лютого 2026 року вона в`їхала та територію України про що свідчить штамп у її закордонному паспорті та звернулась до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори та 11.03.2026 року отримала відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки нею пропущено строк для її подачі встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України. Вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини нею було пропущене з поважних причин, оскільки в Україні 24.02.2022 було оголошено воєнний стан, часті повітряні тривоги, ракетні обстріли, перебої з електропостачанням вплинули на роботу підприємств: установ, організацій усіх форм власності, а вона, перебуваючи за кордоном, в цей час мала певні перешкоди у вчиненні дій, пов`язаних з оформленням документів для прийняття спадщини.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2026 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилась. До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Від відповідача Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Не заперечували проти задоволення заяви.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 17.07.1970, виданого Жовтоводським відділом ЗАГС, актовий запис №328, а також відповідно до двох свідоцтв про укладення шлюбу та двох свідоцтв про розірвання шлюбу батьком позивачки ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (а.с.11-12, 12 зворот).
Згідно Свідоцтва про смерть від 12.05.2022 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №374 (а.с.7).
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1999 року, посвідченого Відділом приватизації державного житла Жовтоводської міської ради ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить 11,65 м.кв. квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 8).
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,8155 га з кадастровим номером 3524981900:02:000:2014 (а.с.9).
Згідно довідки Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 11.03.2026 року, №90 ОСОБА_2 1944 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 . На момент смерті з даною особою не зареєстровано місце проживання жодної особи (а.с. 6).
Державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори 11 березня 2026 року було надано інформацію ОСОБА_1 на її усне звернення про те, що станом на 11 березня 2026 року до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилась. Тобто, будь-хто із спадкоємців померлої з будь- якими заявами стосовно майна померлої, до органів нотаріату не звертався. Роз`яснено право звернутись до суду з питанням визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини (а.с. 10).
На підтвердження поважності причин пропуску строку прийняття спадщини ОСОБА_1 надала, належний їй паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_1 , з якого вбачається, що з 10.12.22 по 16.04.23 вона перебувала на території України. (а.с.4 зворот).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

Згідно з частиною першою статті 1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно доч.1,2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК Українивстановлено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.3ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) зроблено такі висновки:

«Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування.

Резюмуючи, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням конкретних обставин справи, що переглядається, висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом».

В даній справі позивачка зазначила поважними причинами пропуску строку звернення до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини що в Україні 24.02.2022 було оголошено воєнний стан, часті повітряні тривоги, ракетні обстріли, перебої з електропостачанням вплинули на роботу підприємств: установ, організацій усіх форм власності, а вона, перебуваючи за кордоном в цей час мала певні перешкоди у вчиненні дій, пов`язаних з оформленням документів для прийняття спадщини.

Проте, у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 зазначено, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які унеможливили чи в інший спосіб перешкодили вчасно здійснити таку дію.

Так, спеціальний механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України встановлений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України». За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направити заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку. Таким чином, громадянам України немає необхідності виїжджати з країни свого постійного проживання та повертатися в Україну для прийняття спадщини (підпункт 3.13 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України та пункт 3.23 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства України від 22 лютого 2012 року №296/5).

Крім цього, пунктом 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса.

У екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому вказати про прийняття спадщини (пункт 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Використання зазначеного можливо при встановленні воєнного стану.

Таким чином, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.

Однак, ОСОБА_1 не скористався своїм правом для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (за законом).

До 11 листопада 2022 року вона могла подати заяву про прийняття спадщини, однак цього не зробила, у зв`язку із чим пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини без поважної причини. 

Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, а також встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивачка не довела існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття спадщини, а отже нею не доведено, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин.

Щодо причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як повномасштабне вторгнення РФ на територію України з 24.02.2022 року, як посилання на поважність потребує дослідження яким чином це вплинуло на можливості позивача.

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено. Наразі режим воєнного стану в Україні триває.

На період дії воєнного стану в Україні законодавець змінив початковий момент відліку шестимісячного строку на прийняття спадщини, а саме Законом України №3450-ІХ від 08 листопада 2023 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 20, де зазначено, що в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 ЦК України, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

Зазначено, що положення абзацу першого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, до набрання чинності Законом України №3450-ІХ від 08 листопада 2023 року, а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців.

Верховний Суд неодноразово викладав свій висновок про застосування статей 1270, 1272 ЦК України в умовах воєнного стану, зокрема в постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року в справі №676/47/21 (провадження №61 -8014 св21), від 21 червня 2023 року в справі №175/1404/19 (провадження №61-5707св23), від 16 серпня 2023 року в справі №520/15620/17 (провадження №61-8414 св23), від 20 березня 2024 року в справі №545/1231/23 (провадження №61-16142св23), від 08 квітня 2024 року в справі №334/2358/23 (провадження №61-434св24) та інших.

У наведених вище постановах Верховний Суд виснував, що строк на прийняття спадщини є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану. Крім того, позивачкою не наведено та необґрунтовано інших поважних конкретизованих та індивідуальних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій.

Отже, доводи, викладені в позові, не можуть бути підставою для визнання поважною причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки поважність причин підлягає доведенню на підставі сукупності доказів, які в достатній мірі підтверджують наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги.

Таким чином, вищевказані доводи не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, з огляду на обставини цієї справи, обмеження позивача на прийняття спадщини, яка пропустила визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк без поважних причин, є пропорційними і водночас його необхідним наслідком.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно положень ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати належить покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 178, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,ст.ст.1265,1268,1269,1270,1272,1273ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлений 04 серпня 2026 року.

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ