Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/312/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Петров Р. І. 
Справа № 404/5842/26 Доповідач в колегії апеляційного суду Іванов Д. Л. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 року м. Кропивницький 

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., за участю адвоката Пільгуя О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Пільгуя О.М. на постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 01 червня 2026 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 ,     
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: 

АДРЕСА_1 , 

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 01.06.2026 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП при слідуючих обставинах.
Так, судом встановлено, що 14.05.2026 року о 22-51 год. ОСОБА_1 , керував автомобілем «MAN TGX 18.440», д/н НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом «MAGYAR SR34BT», д/н НОМЕР_2 , по просп. Промисловому, 14А в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 230 від 15.05.2026 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За висновком суду, вина ОСОБА_1 , який не з`явився в судове засідання без поважних причин, у керуванні транспортним засобом у стані  алкогольного сп`яніння повністю підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» (тест № 6820 від 14.05.2026 року до протоколу серії ЕПР1 № 666220); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер»; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 230 від 15.05.2026 року, а також відеозаписами, які долучені до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці, керуючи автомобілем «MAN TGX 18.440», д/н НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом «MAGYAR SR34BT», д/н НОМЕР_2 , прибув до ПрАТ «Кропивницький ОЕЗ», де при заїзді на територію підприємства, пройшов обов`язкову процедуру перевірки для водіїв через алкотестер, результат якої склав 1,25 проміле. Після чого за викликом працівника вказаного підприємства на місце події прибули працівники поліції, які запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», на що він погодився. Пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», ОСОБА_1 не погодився з його результатами, що склали 1,12 проміле. Після цього на пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, за результатами якого лікарем ОСОБА_2 було складено висновок № 230 від 15.05.2026 року про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Пільгуй О.М. просить скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема зазначає про те, що факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом працівниками поліції в автоматичному режимі або в іншій законний спосіб не зафіксований, наявний у справі відеозапис обставин події, який покладений судом в основу оскаржуваного рішення про винуватість ОСОБА_1 , штучно переривається поліцейськими, не відображає всіх подій 14 травня 2026 року і лише підтверджує факт грубого порушення працівниками поліції встановленого профільними інструкціями порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, його направлення для повторного огляду у медичному закладі, а також процедури фіксації адміністративного правопорушення та оформлення матеріалів справи, який згідно п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 повинен бути безперервним. 
Крім того, на відео зафіксовано, як поліцейський без пояснення причин, після невдалих спроб провести освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці події, із застосуванням приладу алкотест Драгер» вимагає пройти огляд у медичному закладі, озвучує ознаки алкогольного сп`яніння, які не відповідають ознакам, передбаченими п. З Розділу І Інструкції № 1452/735 при наявності яких поліцейський згідно п. 1 Розділу II цієї Інструкції має право проводити огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
На відео також зафіксовано, що у зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з попереднім результатом освідування та технічною несправністю алкотесту Драгер, поліцейські доставляють ОСОБА_1 до психіатричної лікарні для проходження повторного огляду, при цьому направлення установленого КМУ зразка для проведення такого огляду, матеріали справи не містять, огляд ОСОБА_1 у медичному закладі, у тому числі контрольний замір повітря з метою перевірки «чистоти» приладу, а також сам огляд проведений не лікарем-наркологом, а медичної сестрою.
Не виконання цих елементарних вимог та не дотримання поліцейськими встановлених процедур, у розумінні положень ст. 266 КУпАП та приписів Інструкції № 1452/735 є наслідком незаконності дій поліцейських та недійсності огляду ОСОБА_1 у медичному закладі.
При таких, незаконних діях працівників поліції та зафіксованих на відео очевидних порушень процедури медичного огляду, захисник стверджує, що обставини, які викладені у протоколі про те, що ОСОБА_1  керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності, а висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не грунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи.
З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення адвоката Пільгуя О.М., який підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга захисника  ОСОБА_1 - адвоката Пільгуя О.М. підлягає задоволенню за таких підстав.
Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. 
Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.
Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання.
Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Отже, відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності. 
У справі «Гурепка проти України» з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.
Беззаперечно адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.
Згідно із ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Так, згідно положень ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, розглянута без ОСОБА_1 , крім телефонограми інших даних, які б свідчили про те, що  ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про судове засідання, матеріали справи не містять. 
У апеляційній скарзі захисник Шкібтана А.М. вказує, що суд не забезпечив належну участь ОСОБА_1 , чим позбавив можливості користуватися своїми правами визначеними статтею 268 КУпАП України, що призвело до прийняття необгрунтованого та незаконного рішення.
Суд у своєму рішенні лише констатує факт неявки  ОСОБА_1 , який нібито був повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи, при тому, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).
Судом не було вжито належних заходів щодо інформування  ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, що є порушенням його права на захист. 
Крім того, Європейський суд з прав людини, серед іншого, (справа «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04; «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
З огляду на зазначене, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд фабулу обвинувачення, яка міститься у протоколі виклав в іншій редакції, вказавши про те, що 14.05.2026 року о 22-51 год. ОСОБА_1 , керував автомобілем «MAN TGX 18.440», д/н НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом «MAGYAR SR34BT», д/н НОМЕР_2 , по просп. Промисловому, 14А в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 230 від 15.05.2026 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Тобто, фабули постанови суду та протоколу містять різні обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП різними особами, у протоколі ОСОБА_1 а у постанові ОСОБА_1 . 
Крім того, з усіх обставин, які зафіксовано на відео вбачається, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом працівниками поліції в автоматичному режимі або іншим законним способом не зафіксований, працівники поліції, без пояснення причин, пропонують  ОСОБА_1 , який знаходиться на вулиці і зі слів невстановленої працівниками поліції особи - знаходиться у нетверезому стані, пройти освідування для визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погоджується і продуває алкотест «Драгер» який знаходиться у неробочому стані, показника алкоголю взагалі не висвічує і результати не роздруковує навіть після «перезапуску» та чергового продуття приладу як ОСОБА_1 так і самим поліцейським, на цьому відеозапис завершується.
Переглядом наявного у справі відеозапису, на який послався суд першої інстанції, як на доказ доведеності винуватості  ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд встановив. 
На одному за файлів зафіксовано, як 14.05.2026 року о 22-51 год. до пункту пропуску «Кропивницький ОЕЗ» який розташований по просп. Промисловому, 14А в м. Кропивницькому під`їжджає автомобіль «MAN TGX 18.440», д/н НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом «MAGYAR SR34BT», д/н НОМЕР_2 .
З автомобіля виходить особа чоловічої статті, повертається і направляється у невідомому напрямку, однозначно ідентифікувати цю особу, як ОСОБА_1 неможливо, оскільки зйомка з камер відеоспостереження ведеться панорамно. 
На слідуючому файлі, запис вже розпочинається з бодікамер поліцейських, які приїжджають на виклик по лінії 102, до них підходить невстановлена особа, представляється охоронником і повідомляє, що водій «MAN» з напівпричепом знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.
Поліцейський просить охоронця «перекинути» йому на мобільний телефон дані з камер відеоспостереження після чого розпочинає «процедуру» освідування із застосуванням алкотесту Драгер, яка залишається безрезультатною, у зв`язку з несправністю приладу.
Видно як поліцейські по черзі намагаються його перезавантажити, після чергового продуття, прилад показники вмісту алкоголю у видихуваному повітрі не показує і чек не роздруковує.
На останній невдалій спробі освідування ОСОБА_1 , відеозапис завершується.
При цьому,  ОСОБА_1  на відео ніяких явних ознак алкогольного сп`яніння не проявляє, поводить себе спокійно, врівноважено, з працівниками поліції не сперечається, факт вживання алкогольних напоїв заперечує. 
З усіх обставин, які зафіксовано на відео вбачається, що факт керування  ОСОБА_1  автомобілем, працівниками поліції в автоматичному режимі або іншим законним способом не зафіксований, не зазначено технічних характеристик засобу фіксації за допомогою якого зроблено відеозапис з камер спостереження підприємства, походження цього відеозапису взагалі невідоме, відповідний рапорт або інші дані, які підтверджували законність отримання доказу, матеріали справи не містять.
Таким чином, апеляційний суд за результати перегляду цієї справи з об`єктивністю констатує, що  ОСОБА_1 працівниками поліції не зупинявся, а процедура освідування  ОСОБА_1 на місці знаходження автомобіля, із застосуванням явно непридатного для використання алкотесту Драгер нічого спільного з Інструкцією та встановленим алгоритмом дій немає.
Правові висновки Верховного Суду ( постанова від 15.03.2019 року справа № 686\111314\17, від 23.10.2019 року справа № 357\10134\17) у подібних ситуаціях однозначно трактуються як незаконність дій поліцейських, які не мають права зупиняти автомобіль, перевірити документи та, як наслідок вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння. 
Таким чином, обставини які викладені у протоколі про те, що 14.05.2026 року о 22-51 год. ОСОБА_1 , керував автомобілем «MAN TGX 18.440», д/н НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом «MAGYAR SR34BT», д/н НОМЕР_2 , по просп. Промисловому, 14А в м. Кропивницькому у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами проведеного на місці зупинки огляду  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою спеціального технічного приладу газоналізатора «DRAGER Alcotest 6820» який виявився позитивним (1.12 проміле) не підтверджені належними та допустимими доказами, а сам протокол є лише процесуальним документом, який по формі та змісту не відповідає зразку (додаток 1) Наказу МВС України №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року (останні зміни 27.01.2025 року)  
По суті і це вбачається з відео, працівники поліції маніпулювали правами  ОСОБА_1 , хоча зобов`язані були дотримуватись інструкції та встановленого алгоритму дій.
Що стосується процедури проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у психіатричний лікарні, то без направлення, яке у матеріалах справи відсутнє, такий огляд і висновки лікаря нарколога не мають ніякого доказового значення.
Тим більшість, що у ОСОБА_1 після контузії можуть проявлятися і ністагм і порушення координації рухів й інші специфічні ознаки, які характерні для стану сп`яніння. 
В Україні задекларований та діє принцип презумпції невинуватості, а право на захист є одним з фундаментальних гарантій правової держави, обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому вст. 62 Конституції України.
У рішенні ЄСПЛ від 16 листопада 2023 року по справі «Фігурка проти України» Європейський суд зазначив, що неупередженість (безсторонність), як правило, означає відсутність упередженості чи необ`єктивності, і що її наявність можна перевірити різними способами. 
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, де мають ураховуватися особисті переконання та поведінка конкретного судді, тобто наявність у судді будь-яких особистих упереджень або необ`єктивності в даній справі; а також відповідно до об`єктивного критерію, тобто шляхом з`ясування того, чи сам суд і, серед інших аспектів, його склад, забезпечували достатні гарантії для виключення будь-яких законних сумнівів в його неупередженості.
Що стосується суб`єктивного критерію, то принцип, згідно з яким суд повинен вважатися вільним від особистих упереджень або упередженості, давно встановлений у прецедентній практиці ЄСПЛ. 
Стосовно типу необхідного доказу, ЄСПЛ, наприклад, намагається з`ясувати, чи виявляв суддя ворожість або неприязнь з особистих причин. У переважній більшості справ, які порушують питання неупередженості, ЄСПЛ зосереджувався на об`єктивному критерії. Проте не існує чіткого поділу між суб`єктивною та об`єктивною неупередженістю, оскільки поведінка судді може не лише викликати об`єктивні побоювання щодо неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але також може порушувати питання про його / її особисті переконання (суб`єктивний критерій). 
Таким чином, у деяких випадках, коли може бути складно зібрати докази, з допомогою яких можна спростувати презумпцію суб`єктивної неупередженості судді, вимога об`єктивної неупередженості є ще однією важливою гарантією. 
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. 
В даному випадку, апеляційний суд вважає, що для об`єктивності та повноти судового розгляду, суддя місцевого суду повинен був забезпечити участь ОСОБА_1 або його захисника, і в залежності від результатів та при необхідності допитати поліцейських для підтвердження обставин, які зазначені у протоколі та спростування доводів сторони захисту. 
Однак, суд при вирішенні цієї справи зайняв непритаманну судочинству сторону обвинувачення, зазначивши про те, що вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом. 
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Що стосується процедури оформлення протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд крім зазначеного вище відмічає.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність.
В той же час вказана норма закону відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, і що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 .
У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості їх застосування у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Крім того, відповідно до положень п.п. 2, 3 розділу І інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п.6 розділу ІІ інструкції огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. 
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, присутність двох свідків у разі відмови водія транспортного засобу, від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку та наявність направлення на огляд водія транспортного засобу є обов`язковими умовами, передбаченими наведеним Порядком, невиконання яких ставить під сумнів дотримання визначеного законом порядку при проведенні такого огляду та його дійсність.
Згідно ч. 5 та 6 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Крім того, наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затверджено «Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».
Відповідно до вимог цієї інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). 
У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.
Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі (ВС справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17) 
Як вбачається п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ міністерства внутрішніх справ України, міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
В даному випадку, направлення ОСОБА_1 у медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали цієї справи не містять, факт керування на відеозаписах не зафіксований, то з об`єктивністю стверджувати, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані сп`яніння, підстав немає.
Таким чином, визначальним у цій справі є упередженість та непослідовність дій працівників поліції, а по суті ігнорування презумпції невинуватості, вищевказаних вимог закону та вказаних вище нормативно-правових актів. 
Вищенаведені очевидні факти, на думку апеляційного суду свідчить про те, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги ст.ст. 254, 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів", затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, що свідчить про те, що процедура направлення ОСОБА_1 у медичний заклад для визначення стану алкогольного сп`яніння не була дотримана. 
Окремо апеляційний суд відмічає, що не може і не повинен суд здійснювати функції сторони обвинувачення, як в даному випадку, а наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до помилкового та передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає безумовному скасуванню. 
Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника Шкібтана А.М. підлягає задоволенню, а провадження у справі, на підставі п. 1ч.1 ст. 247 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 -адвоката Пільгуя О.М. - задовольнити. 
Постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 01 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП 
Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Д.Л. Іванов