Справа № 950/3767/25
2/950/311/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  
13 липня 2026 року м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 16672-04/2025 від 07 квітня 2025 року.
Позивач просить стягнути з відповідача 18 100 грн заборгованості, яка, за наведеним у позовній заяві розрахунком, складається з: 5 000 грн заборгованості за основною сумою кредиту;
4 050 грн заборгованості за процентами; 9 050 грн штрафу; 0 грн комісії за видачу кредиту.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 квітня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 16672-04/2025, за умовами якого первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 5 000 грн строком на 120 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші передбачені договором платежі.
Позивач зазначає, що кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти в сумі 5 000 грн 07 квітня 2025 року перераховано на зазначену відповідачем платіжну картку.
Відповідач, як стверджує позивач, своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, передбачених графіком платежів сум не сплатив, кредит не повернув.
28 серпня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28082025, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 16672-04/2025.
На підтвердження переходу права вимоги позивач посилається на договір факторингу, акт приймання-передачі Реєстру боржників, витяг із Реєстру боржників та платіжну інструкцію про сплату ціни відступлених прав вимоги. Зі змісту позовної заяви вбачається, що після набуття права вимоги позивач додаткових процентів, пені або штрафів відповідачу не нараховував.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими документами направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання.
Відомостей про подання відповідачем відзиву, заяв або доказів погашення заборгованості у наданому суду комплекті матеріалів немає.
З огляду на розгляд справи без участі сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Зазначена норма прямо встановлює, що у разі розгляду справи за відсутності учасників фіксування судового процесу технічними засобами не проводиться.
За частинами першою - третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частина перша статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статей 77 і 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено загальний розподіл обов`язку доказування: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Дослідивши письмові та електронні докази у їх сукупності, судом установлено такі обставини:
07 квітня 2025 року о 22 год 14 хв між ТОВ «Стар Файненс Груп» як кредитодавцем і ОСОБА_1 як позичальником укладено договір про надання фінансового кредиту № 16672-04/2025.
За пунктом 1.1 договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику 5 000 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник - повернути кредит і сплатити передбачені договором платежі.
Пунктом 1.2 договору встановлено: розмір кредиту - 5 000 грн; дата надання кредиту - 07 квітня 2025 року; строк кредитування - 120 днів; інцева дата повернення кредиту - 04 серпня 2025 року.
Відповідно до пункту 1.4 договору проценти за користування кредитом становили 0,9 відсотка на день від залишку заборгованості, а одноразова комісія за видачу кредиту - 500 грн.
Пунктом 1.4.1 договору визначено орієнтовну загальну вартість кредиту в сумі 10 900 грн, з яких: 5 000 грн - сума кредиту; 5 400 грн - проценти за 120 днів; 500 грн - комісія.
Додатком № 1 до договору сторони погодили графік платежів: до 06 травня 2025 року - 1 850 грн; до 05 червня 2025 року - 1 350 грн; до 05 липня 2025 року - 1 350 грн; до 04 серпня 2025 року - 6 350 грн, у тому числі 5 000 грн основного боргу та 1 350 грн процентів.
Кредитний договір містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором Y429, а паспорт споживчого кредиту - електронний підпис одноразовим ідентифікатором W498.
У заявці-анкеті зазначені персональні дані ОСОБА_1 , його реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, адреса проживання, номер мобільного телефону, адреса електронної пошти та реквізити платіжної картки з маскою НОМЕР_1 .
07 квітня 2025 року о 22 год 15 хв 06 с через платіжну систему iPay.ua на платіжну картку з маскою НОМЕР_1 перераховано 5 000 грн. Номер транзакції - 704296488.
Одноразові ідентифікатори Y429 та W498 зазначені безпосередньо у кредитному договорі, додатку й паспорті споживчого кредиту. Такі ідентифікатори є даними в електронній формі, що приєднуються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Наявність одноразового ідентифікатора у тексті електронного документа в сукупності з персональними даними відповідача, номером його телефону, реквізитами платіжної картки та фактичним зарахуванням коштів на цю картку підтверджує акцепт відповідачем оферти кредитодавця.
28 серпня 2025 року ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 28082025. Того самого дня сторони договору факторингу підписали акт приймання-передачі Реєстру боржників.
У витягу з Реєстру боржників під порядковим номером 3792 зазначено: боржник - ОСОБА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ; кредитний договір - № 16672-04/2025;
основна заборгованість - 5 000 грн; проценти - 4 050 грн; штраф - 9 050 грн; загальна сума - 18 100 грн.
Платіжною інструкцією № 23162 від 29 серпня 2025 року підтверджується перерахування позивачем ТОВ «Стар Файненс Груп» 4 477 294 грн 16 коп. як оплати за права вимоги, передані за договором факторингу.
Лист платіжної установи містить дату й точний час операції, суму переказу, маску платіжної картки, номер транзакції та призначення платежу.
Маска картки у листі повністю збігається з маскою картки, зазначеною відповідачем у заявці-анкеті та кредитному договорі.
Переказ здійснено через 45 секунд після укладення електронного договору, що узгоджується з передбаченим договором автоматизованим порядком видачі кредиту.
Розрахунок містить щоденне відображення нарахування процентів за ставкою 45 грн на день, що відповідає 0,9 відсотка від суми кредиту 5 000 грн.
З розрахунку вбачається відсутність платежів відповідача та визначення станом на 28 серпня 2025 року: 5 000 грн простроченої основної заборгованості; 4 050 грн прострочених процентів; 9 050 грн штрафу.
Розрахунок, складений кредитором, є одностороннім документом і сам по собі не створює грошового зобов`язання. Його дані підлягають перевірці шляхом зіставлення з умовами договору, графіком платежів, доказами видачі кредиту та нормами законодавства.
Щодо основного боргу розрахунок узгоджується із сумою фактично виданого кредиту та відсутністю доказів його повернення.
Щодо процентів сума 4 050 грн не перевищує погодженої договором суми процентів за строк кредитування. За договором за 120 днів могло бути нараховано до 5 400 грн процентів. Позивач заявив до стягнення лише 4 050 грн, а суд відповідно до принципу диспозитивності не має права присуджувати більше, ніж просить позивач.
Тому розрахунок у частині 5 000 грн основного боргу та 4 050 грн процентів суд визнає арифметично можливим, таким, що не суперечить договору, та підтвердженим сукупністю інших доказів.
Щодо 9 050 грн штрафу розрахунок відображає фактичне здійснення такого нарахування кредитором, однак не підтверджує його правомірності. Питання про можливість стягнення штрафу є питанням застосування імперативних норм матеріального права, а не лише арифметичної правильності розрахунку.
Договір факторингу укладено між первісним кредитором і позивачем у письмовій формі. Він містить предмет договору, порядок передачі прав вимоги, момент їх переходу, права й обов`язки сторін та порядок розрахунків.
За пунктом 1.2 договору права вимоги переходять до фактора з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі Реєстру боржників. Акт приймання-передачі Реєстру боржників підписаний обома сторонами договору факторингу та засвідчує передачу Реєстру боржників із сукупною кількістю 6 712 боржників.
Відповідно до умов договору факторингу саме підписання цього акта є юридичним фактом, з яким сторони пов`язали перехід прав вимоги.
Отже, акт підтверджує настання визначеної договором умови переходу прав від первісного кредитора до позивача.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що коли сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За статтею 1054 ЦК України: «За кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».
Стаття 1055 ЦК України вимагає укладення кредитного договору в письмовій формі.
Частини перша та третя статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлюють, що оферта має містити істотні умови договору, а електронний договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони та її прийняття другою стороною.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, підписаний у передбаченому законом порядку, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним підписом є його оригіналом.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» прямо передбачає можливість підписання електронного правочину електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Судом установлено, що договір містив конкретну суму кредиту, процентну ставку, строк, порядок платежів, загальну вартість кредиту та інші істотні умови. Відповідач акцептував оферту шляхом використання одноразового ідентифікатора, після чого кредитні кошти були перераховані на зазначену ним картку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що договір № 16672-04/2025 укладений у передбаченій законом письмовій електронній формі, є чинним та породив для сторін взаємні цивільні права й обов`язки.
Саме собою непідписання паперового примірника договору власноручним підписом не свідчить про його неукладеність, оскільки закон прямо прирівнює належно підписаний електронний договір до письмового.
Первісний кредитор виконав свій обов`язок за кредитним договором, перерахувавши 5 000 грн на картку, реквізити якої відповідач указав під час укладення договору.
З моменту зарахування коштів у відповідача виник обов`язок повернути кредит та сплатити погоджені проценти.
Відповідно до статті 526 ЦК України: «Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства».
Стаття 530 ЦК України встановлює, що коли в зобов`язанні визначено строк його виконання, воно підлягає виконанню в цей строк.
За статтями 610, 612 ЦК України невиконання або неналежне виконання зобов`язання є його порушенням, а боржник є таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання або не виконав зобов`язання у встановлений договором строк.
Остаточний строк повернення кредиту настав 04 серпня 2025 року. Доказів повернення 5 000 грн або сплати заявлених 4 050 грн процентів немає.
Суд приходить до висновку, що відповідач порушив кредитне зобов`язання, а право кредитора на отримання неповернутої суми кредиту та процентів є порушеним і підлягає судовому захисту.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги щодо стягнення 5 000 грн основного боргу.
Стаття 1048 ЦК України надає позикодавцеві право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту статей 1054, 1056-1 ЦК України випливає, що сплата процентів є складовою основного кредитного зобов`язання, а розмір і тип процентної ставки визначаються кредитним договором. Сторони погодили фіксовану ставку 0,9 відсотка на день від залишку заборгованості.
За незмінного залишку 5 000 грн сума процентів за один день становила: 5 000 грн ? 0,9 % = 45 грн. За 90 днів сума процентів становить: 45 грн ? 90 днів = 4 050 грн.
Заявлена сума процентів не перевищує погоджених договором 5 400 грн процентів за 120 днів і відповідає денній ставці, передбаченій договором.
Позивач не заявив вимоги про стягнення решти процентів у сумі 1 350 грн та комісії 500 грн. Відповідно до статей 13 і 264 ЦПК України суд не має права виходити за межі позову та самостійно збільшувати розмір стягнення.
Отже, вимога про стягнення 4 050 грн процентів є обґрунтованою.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином.

За статтею 514 ЦК України: «До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом».
Частина перша статті 516 ЦК України встановлює, що заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом.
За статтею 1077 ЦК України за договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги до третьої особи.
Надані договір факторингу, акт приймання-передачі, Реєстр боржників та платіжна інструкція в сукупності підтверджують перехід до позивача права вимоги за договором № 16672-04/2025.
Судом не встановлено передбачених законом або договором обмежень щодо відступлення цього права вимоги.
Відтак ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є належним позивачем у вимогах про стягнення законно існуючої заборгованості.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, новий кредитор несе ризик несприятливих наслідків, а виконання боржником обов`язку первісному кредиторові вважається належним.
Стаття 1082 ЦК України передбачає, що боржник повинен здійснити платіж факторові після отримання повідомлення про відступлення права вимоги, у якому визначено вимогу та зазначено фактора.
У наданих матеріалах немає окремого доказу вручення відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги.
Однак відсутність такого повідомлення: не спричиняє недійсності договору факторингу;
не припиняє самого кредитного зобов`язання; не звільняє боржника від обов`язку повернути одержані кошти; надає боржнику право до отримання належного повідомлення виконати зобов`язання первісному кредитору.
Доказів того, що після відступлення права вимоги відповідач сплатив заборгованість первісному кредитору, немає.
Крім того, з моменту отримання копії позовної заяви з доданими договором факторингу, актом та Реєстром боржників відповідач отримує документальні докази переходу права вимоги до позивача. Отже, сама собою відсутність окремого доказу досудового повідомлення не є підставою для відмови у стягненні непогашеної заборгованості.
Позивач просить стягнути 9 050 грн штрафу, нарахованого відповідно до пункту 5.3 кредитного договору в розмірі 100 відсотків простроченої заборгованості.
У розрахунку штраф визначено 05 серпня 2025 року, тобто наступного дня після кінцевого строку повернення кредиту.
За статтею 549 ЦК України неустойкою є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Водночас право сторін визначити неустойку договором не є абсолютним. Договірні умови застосовуються лише тією мірою, якою вони не суперечать імперативним приписам закону.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено:
«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення».
Цією ж нормою встановлено, що неустойка та інші платежі, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання кредитних договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
На дату виникнення прострочення - 05 серпня 2025 року - в Україні діяв воєнний стан. Його дію було продовжено з 09 травня 2025 року, а надалі - з 07 серпня 2025 року.
Отже, штраф нараховано саме у період, протягом якого закон прямо звільняє позичальника від його сплати.
При цьому пункт 5.3 самого кредитного договору передбачає, що в разі законодавчого мораторію або заборони штраф протягом відповідного періоду не нараховується.
Таким чином, первісний кредитор: не мав права нараховувати відповідачу 9 050 грн штрафу; був зобов`язаний не включати таку суму до заборгованості або списати її; не міг передати новому кредитору право, яке не виникло внаслідок прямої законодавчої заборони.
Новий кредитор відповідно до статті 514 ЦК України набуває право вимоги лише в тому обсязі та на тих умовах, які законно існували в первісного кредитора. Сам факт зазначення штрафу в Реєстрі боржників не усуває імперативної заборони, встановленої законом.
Суд не зменшує розмір штрафу на підставі дискреційних повноважень і не визнає умову договору недійсною поза межами позовних вимог. Суд застосовує пряму імперативну норму закону, за якою у відповідача відсутній обов`язок сплачувати нарахований під час воєнного стану штраф.
Відсутність відзиву або заперечень відповідача не надає суду права задовольнити вимогу, що суперечить закону. Судове рішення повинно бути законним незалежно від процесуальної активності сторін.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення 9 050 грн штрафу задоволенню не підлягає.
Сукупність досліджених доказів є узгодженою та достатньою для висновку про те, що: між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ОСОБА_1 укладено належний електронний кредитний договір; первісний кредитор надав відповідачу 5 000 грн; відповідач не повернув кредит і не сплатив заявлені позивачем проценти; до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором; заборгованість у частині 5 000 грн основного боргу та 4 050 грн процентів є доведеною; штраф у сумі 9 050 грн нараховано під час воєнного стану всупереч пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому така сума не може бути стягнута.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню в загальній сумі 9 050 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно.
Ціна позову становить 18 100 грн. Задоволено вимоги на суму 9 050 грн, що становить 50 відсотків ціни позову: 9 050 грн ? 18 100 грн ? 100 % = 50 %. Позивач сплатив 2 422 грн 40 коп. судового збору. Пропорційна частина судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача, становить: 2 422 грн 40 коп. ? 50 % = 1 211 грн 20 коп.
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 211 грн 20 коп. судового збору.
Керуючись статтями 55, 129 Конституції України, статтями 11, 15, 16, 205, 207, 509, 512–516, 525, 526, 530, 549, 610–612, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077–1082 Цивільного кодексу України, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», статтями 4, 12, 13, 76–81, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 259, 263–265, 268, 273, 274–279, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 16672-04/2025 від 07 квітня 2025 року в загальному розмірі 9 050 грн. з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту; 4 050 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., всього стягнути - 10261,20 грн.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення 9 050 грн штрафу - відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дня складення судового рішення.

Суддя       Роман БАКЛАНОВ