ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/7055/25 пров. № А/857/33376/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Боршовського Т. І.	
 за участю секретаря судового засідання  	Кушнір В.О. Вовка А.Ю.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Карпатського національного природного парку на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року у справі № 300/7055/25 за адміністративним позовом Карпатського національного природного парку до Головного Управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
місце ухвалення судового рішення 	м. Івано-Франківського	
Розгляд справи здійснено за правилами	загального позовного провадження	
суддя у І інстанції	Панікар І.В.	
дата складання повного тексту рішення	12.05.2026	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Адвокат Пудкалюк Каріна Олександрівна, діючи в інтересах Карпатського національного природного парку, звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, за змістом якого просила суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 03.07.2025 за № 0/18441/0403;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 03.07.2025 за № 0/18445/0403;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 03.07.2025 за № 0/18447/0403.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року у справі № 300/7055/25 у задоволенні вказаного позову Карпатського національного природного парку – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі тих самих актів камеральної перевірки, які вже були предметом судового розгляду у справі № 300/2982/24. При цьому, судами встановлено правомірність нарахувань лише частково, а отже, повторне винесення нових податкових повідомлень-рішень на підставі тих самих обставин є порушенням принципу обов`язковості судового рішення та фактичним ігноруванням його висновків. Суд помилково ототожнив виконання судового рішення із виключно механічним або технічним коригуванням сум податкових зобов`язань. Однак прийняття нових податкових повідомлень-рішень фактично створило для позивача новий обов`язок зі сплати іншої суми грошового зобов`язання, ніж та, що була визначена раніше. Відтак контролюючий орган був зобов`язаний дотриматись усіх процедурних гарантій платника податків, передбачених статтями 42, 54, 58 та 86 ПКУ. При цьому Податковий кодекс України не містить жодних винятків, які б дозволяли контролюючому органу при прийнятті нового податкового повідомлення рішення на виконання судового рішення не складати акт перевірки, не надавати платнику матеріали перевірки та не забезпечувати право на подання заперечень.
Таким чином зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті з порушенням порядку, встановленого п. 86.7 та п. 86.8 ст.86 ПКУ, без належного документального оформлення визначеної суми податкового зобов`язання та без забезпечення права позивача на участь у процедурі їх прийняття, що свідчить про їх протиправність та є самостійною підставою для їх скасування.
Суд першої інстанції помилково застосував положення частини четвертої статті 78 КАС України та безпідставно ототожнив преюдиційність встановлених обставин із неможливістю оскарження нових податкових повідомлень-рішень. Так, у справі №300/2982/24 предметом судового розгляду були податкові повідомлення-рішення від 13.02.2024 №00/4216/0408, №00/4227/0408 та від 09.02.2024 №00/3960/00, тоді як у даній справі оскаржуються інші рішення контролюючого органу, а саме податкові повідомлення-рішення від 03.07.2025 №0/18441/0403, №0/18445/0403, №0/18447/0403.
Судом не було належним чином перевірено та оцінено доводи Позивача щодо відсутності нового акта перевірки, який би містив новий розрахунок грошового зобов`язання, ненадання Позивачу матеріалів перевірки та розрахунків нових сум грошових зобов`язань, порушення права Позивача на подання заперечень відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України, відсутності висновку комісії контролюючого органу за результатами розгляду заперечень, порушення вимог статей 42, 54, 58, 86 ПК України при прийнятті спірних податкових повідомлень рішень, відсутності належного документального оформлення нового визначення сум грошових зобов`язань.
Таким чином стверджує, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про правомірність спірних податкових повідомлень-рішень без повного та всебічного дослідження обставин справи
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.
В судовому засіданні представник позивача Пудкалюк К.О. надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги. Представники відповідача Гавадзин М.В., Бабій Т.С. в судовому засіданні надали пояснення та заперечили проти доводів апеляційної скарги. 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення, яке складається на виконання вимог підпункту 60.1.5 пункту 60.1, пункту 60.4 статті 60 ПК України, пункту 7 розділу ІІ Порядку № 1204, приймається на підставі тих самих висновків акта перевірки, що і первинне податкове повідомлення-рішення, і не містить в собі нових підстав для визначення грошового зобов`язання. У такому випадку питання правомірності нарахування грошового зобов`язання вже було предметом судового розгляду, з огляду на що відсутні підстави для ініціювання повторного перегляду висновків податкового органу в судовому порядку шляхом оскарження нового податкового повідомлення-рішення за іншим номером і датою, що містить зменшені суми грошового зобов`язання і яке є узгодженим.
Наведений підхід до визначення правового статусу податкового повідомлення-рішення, прийнятого в порядку, визначеному підпунктом 60.1.5 пункту 60.1 і пункту 60.4 статті 60 ПК України, не суперечить закріпленому у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод праву на справедливий судових розгляд, одним із елементів якого є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника судового розгляду. 
Вказаний принцип як один із основоположних аспектів верховенства права передбачає дотримання res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Враховуючи наведене посилання позивача на прийняття саме нових податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 03.07.2025 № 0/18441/0403, №0/18445/0403, № 0/18447/0403, які були винесені на підставі акта перевірки № 1083/09-19-04-08-15/05509323 від 17.01.2024, з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі № 300/2982/24 від 21.05.2025 є не обґрунтованими.
Судом також відхилено доводи сторони позивача про порушення контролюючим органом вимог пунктів 86.7, 86.8 Податкового кодексу України щодо необхідності складання нового акта перевірки, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення прийняті не за результатами нової перевірки, а на виконання судового рішення про часткове скасування попередніх податкових повідомлень-рішень. У такому випадку законодавством не передбачено повторного проведення перевірки чи складення нового акта, а нове податкове повідомлення-рішення має виключно технічний (похідний) характер та відображає зменшену суму грошового зобов`язання.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Положення про Карпатський національний природний парк, затвердженого Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №99 від 31.08.2020 «Карпатський національний природний парк створений відповідно до постанови Ради Міністрів Української PCР від 03.06.1980 № 376, є територією природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.
Згідно з матеріалами Проекту організації території, загальна площа Парку складає 50495 га, у тому числі 38322 га землі, які передано Парку у постійне користування та 12173 га землі, що включені до його складу без вилучення у землекористувачів. З урахуванням розширення території Парку його загальна площа становить 50513,4638 га.
Згідно з рішенням сесії Ворохтянської селищної ради від 30.06.2021 №118-9/2021 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Ворохтянської селищної територіальної громади» на 2023:
- по категорії землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення (код виду цільового призначення 04.03 «для збереження та використання національних природних парків») ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 1,2 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 5 відсотків;
- по категорії: землі сільськогосподарського призначення (код виду цільового призначення 01.03 «для ведення особистого селянського господарства») ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі і відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 5 відсотка;
- по категорії: землі житлової та громадської забудови (код виду використання 02.01 «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 5 відсотків.
Згідно з рішенням сесії Поляницької сільської ради від 24.06.2021 № 169-8-2021 «Про встановлення місцевих податків і зборів» на 2023 рік:
- по категорії: землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення (код виду цільового призначення 04.03 «для збереження та використання національних природних парків») ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 0,01 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 5 відсотків.
- по категорії: землі сільськогосподарського призначення (код виду цільового призначення 01.03 «для ведення особистого селянського господарства») ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 0,5 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 5,0 відсотка.
- по категорії: землі житлової та громадської забудови (код виду цільового призначення 02.01 «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 0,03 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 5 відсотків.
Згідно з рішенням сесії Зеленської сільської ради від 17.06.2021 № 1 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельному податку на 2022 рік», яке є чинним і на 2023 рік:
- по категорії: землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення (код виду цільового призначення 04.03 «для збереження та використання національних природних парків») ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 1 відсотка.
- по категорії: землі сільськогосподарського призначення (код виду цільового призначення 01.03 «для ведення особистого селянського господарства») ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 1 відсотка. 
В податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок) на 2023 рік від 19.12.2023 № 9345804992, від 22.12.2023 № 9349238503 Карпатським НПП самостійно виявлено арифметичні та методологічні помилки та при поданні уточнюючих податкових декларацій позивачем зменшено податкові зобов`язання: по податковій декларації з плати за землю (в частині земельного податку з юридичних осіб) № 9345804992 від 19.12.2023 по Поляницькій ТГ на 9 516 628,26 грн.; по податковій декларації з плати за землю (в частині земельного податку з юридичних осіб) № 9349238503 від 22.12.2023 по Ворохтянській ТГ на 24 126 647,72 грн.
Окрім того, 19.12.2023 за реєстраційним № 9345804074 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) на 2023 та застосовано ставку податку у розмірі 0,1 відсоток щодо площ 4 271,39 га та 2 496,39 га, решту площ земельних ділянок оподатковано за ставкою 1 відсоток. Відповідно Карпатським НПП нараховано до зменшення податкове зобов`язання із земельного податку в сумі 2 010 034,31 грн.
За результатами камеральної перевірки встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань із земельного податку через неправильне застосування ставок податку для земель із цільовим призначенням 04.03, а також через неповне відображення об`єктів оподаткування, зокрема, позивач застосував занижені ставки, не врахував рішення місцевих рад та не задекларував окремі земельні ділянки, що призвело до значного заниження суми податку.
За результатами перевірки контролюючим органом були складені податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 13.02.2024, а саме: №00/4216/0408, яким на підставі акта камеральної перевірки № 1083/09-19-04-08-15/05509323 від 17.01.2024 розраховано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 217 582,04 грн.; № 00/4227/0408, яким на підставі акта камеральної перевірки № 1083/09-19-04-08-15/05509323 від 17.01.2024 розраховано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 898 489,57 грн.; № 00/3960/00, яким на підставі акта камеральної перевірки № 1182/09-19-04-07-14/05509323 від 17.01.2024 розраховано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13 858,35 грн. (т.1 а.с.151-162).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 позов Карпатського національного природного парку – задоволено (т.1 а.с.95-117).
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.02.2024 за № 00/4216/0408.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.02.2024 за № 00/4227/0408.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.02.2024 за № 00/3960/00.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області – задоволено частково (т.1 а.с.118-137).
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі №300/2982/24 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Карпатського національного природного парку задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 13 лютого 2024 року № 00/4216/0408 в частині визначення суми 119,00 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 13 лютого 2024 року № 00/4227/0408 в частині визначення суми 71,60 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 09 лютого 2024 року № 00/3960/00 в частині визначення суми 170,97 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу Карпатського національного природного парку залишено без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року - без змін (т.1 а.с.138-149).
На підставі акту від 17 січня 2024 року № 1182/09-19-04-07-14/055093230 (т.1 а.с.59-65), постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі № 300/2982/24 від 21.05.2025 складено податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 03.07.2025: № 0/18441/0403; № 0/18445/0403; № 0/18447/0403 (т.1 а.с.50-58).
Вважаючи спірні рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Апелянт стверджує, що податкові повідомлення-рішення від 03.07.2025 за № 0/18441/0403, № 0/18445/0403, № 0/18447/0403 є новими, самостійними актами індивідуальної дії, прийняття яких вимагало дотримання повної процедури контролю, зокрема: складання нового акта перевірки, надання матеріалів та забезпечення права на подання заперечень відповідно до вимог пунктів 86.7, 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (далі — ПК України).
Колегія суддів відхиляє вказані доводи як такі, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права, виходячи з таких підстав.
Механізм дій контролюючого органу у випадку часткового скасування судом первинно визначених податкових зобов`язань чітко регламентований пунктом 60.4 та підпунктом 60.1.5 пункту 60.1 статті 60 ПК України. Зазначеними нормами встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податків нового податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання.
Аналогічний імперативний алгоритм зафіксовано у підпункті 4 пункту 1 та пункті 7 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (далі — Порядок № 1204). Даними нормами передбачено, що у разі якщо за результатами судового оскарження грошове зобов`язання чи штрафні санкції зменшуються, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму.
Системний аналіз наведених норм дозволяє суду апеляційної інстанції зробити такі висновки:
- прийняття зменшених податкових повідомлень-рішень є не новим волевиявленням контролюючого органу щодо оподаткування платника, а обов`язковим техніко-процедурним наслідком виконання судового рішення, що набрало законної сили.
- оскаржувані ППР від 03.07.2025 мають суто похідний (коригуючий) характер. Вони не визначають нових грошових зобов`язань, а лише відображають залишок суми, яка вже була нарахована у лютому 2024 року на підставі первинного акта камеральної перевірки від 17.01.2024.
- метою направлення таких «зменшених» ППР є виключно скасування попередніх бланкових документів (автоматичне відкликання в силу закону) та доведення до відома платника податків нових граничних термінів сплати раніше узгодженого боргу, що виключає безпідставне нарахування пені.
З огляду на це, посилання скаржника на необхідність повторного складання акта перевірки є необґрунтованим, позаяк процедура, визначена статтями 42, 54, 58 та 86 ПК України, регулює первинне виявлення порушень та нарахування зобов`язань. Проведення повторних перевірок чи оформлення додаткових актів на підставі вже завершеної камеральної перевірки чинним законодавством не передбачено. 
При цьому апеляційний суд зазначає, що процедурні гарантії захисту прав позивач у повному обсязі реалізував під час розгляду справи № 300/2982/24 у якій оскаржувалися правові наслідки у вигляді ППР, винесених за результатом висновків названої камеральної перевірки.
Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу меж застосування преюдиції (ч. 4 ст. 78 КАС України) та принципу правової визначеності (Res Judicata), згідно яких скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував положення частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі — КАС України), оскільки предметом розгляду у справі № 300/2982/24 були первинні ППР від лютого 2024 року, тоді як у цій справі оскаржуються зовсім інші документи — ППР від липня 2025 року, що, на думку позивача, виключає преюдиційність обставин, то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
Преюдиційність ґрунтується на об`єктивних та суб`єктивних межах законної сили судового рішення. Об`єктом преюдиції є фактичні обставини справи та юридична кваліфікація правовідносин, а не формальний номер чи дата бланка індивідуального акта.
У справі № 300/2982/24 за участю тих самих сторін (Карпатського національного природного парку та ГУ ДПС в Івано-Франківській області) Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 21.05.2025, яку залишено без змін постановою Верховного Суду, було остаточно встановлено:
1. земельні ділянки позивача згідно з даними Державного земельного кадастру належать до категорії земель природно-заповідного фонду за кодом класифікації 04.03 (для збереження та використання національних природних парків);
2. застосування Позивачем заниженої ставки земельного податку у розмірі 0,1% (передбаченої для лісових земель) є протиправним;
3. обов`язковими до застосування позивачем є ставки земельного податку у розмірі 1% та 5%, встановлені чинними рішеннями відповідних органів місцевого самоврядування.
Оскільки спірні у цій справі «зменшені» ППР від 03.07.2025 винесені суто на суму залишку, правомірність нарахування якого підтверджена вищими судовими інстанціями, факт вчинення позивачем податкового правопорушення щодо заниження земельного податку є абсолютно доведеним та не підлягає повторному спростуванню.
Намагання скаржника у межах справи № 300/7055/25 знову ініціювати розгляд питання правильності застосування ставок податку (0,1% проти 5%) є прихованою спробою ревізії остаточного рішення Верховного Суду. Це прямо суперечить принципу правової визначеності та доктрині res judicata (остаточності судового рішення), яка є фундаментальним елементом верховенства права в розумінні статей 8, 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд першої інстанції дійшов абсолютно правильного висновку, що правовий статус залишку грошового зобов`язання є остаточно визначеним (узгодженим), а тому законно заблокував повторне коло судових спорів щодо суті правопорушення.
З огляду на вищевикладене, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.07.2025 прийняті відповідачем на підставі чинного акта перевірки, у межах передбаченої ст. 60 ПК України компетенції, їхній зміст є чітким та зрозумілим, а факт правопорушення підтверджений судом вищої інстанції, суд першої інстанції дійшов законного та всебічно обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги повністю спростовані матеріалами справи та нормами діючого законодавства і не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що останнім повно та всебічно встановлено обставини справи, а оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Карпатського національного природного парку залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року у справі № 300/7055/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та підлягає касаційному оскарженню шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Т. І. Боршовський 	
 	 	В. О. Кушнір  	
Повне судове рішення складено 21 липня 2026 року