Справа №466/6259/26
Провадження №2-а/466/101/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 липня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова в складі: головуючої-судді Федорів О.П., з участю секретаря судового засідання Покотило М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Суть позовної заяви
1.07 липня 2026 року представник ОСОБА_1 (Голощапов О.Р., позивач) адвокат Яцишин Мельник Андрій Володимирович подав через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м.Львова позовну заяву до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Позовна заява надійшла до суду у підсистемі «Електронний суд» 08 липня 2026 року.
2.Позовна заява обґрунтована тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 27 червня 2026 року серії ЕНА №7450950 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення.
3.Представник позивача вважав постанову неправомірною та такою, що була винесена з порушенням встановленого законом порядку, оскільки у пункті 7 оскаржуваної постанови ЕНА № 7450950 не зазначено про долучення будь-яких додатків як доказів вчинення правопорушення, а сама постанова не містить жодних даних щодо доказів, на основі який працівник поліції зміг дійти висновку про те, що постанова Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/2234/26 набрала законної сили та була доведена до відома позивача. За його твердженням, постанова ЕНА № 7450950 не містить жодних даних щодо картки адміністративного правопорушення з бази ІПНП Національної поліції України системи «Адмінпрактика» чи відомостей з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, які були б сформовані на момент складення оспорюваної постанови та додані до неї. Тому вважав, що у справі не доведено поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами наявність чинного притягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, не встановлено дату набрання відповідною постановою законної силита не долучено доказів на основі яких поліцейський дійшов до такого висновку, не перевірено, чи не була вона оскаржена, скасована або такою, що не набрала законної сили на момент події. За таких умов адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП не може вважатися доведеним.
4.Крім того, зазначив, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він об`єктивно не знав про те, що 11 червня 2026 року Шевченківським районним судом м. Львова було розглянуто справу №466/2234/26 та прийнято рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами. Копію постанови він не отримував, про розгляд справи повідомлений не був, а в застосунку «Дія» посвідчення водія відображалося як чинне. За таких обставин Позивач вважав, що має право керувати транспортним засобом, а тому не усвідомлював протиправності своїх дій. Крім того, постанова Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2026 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 26 червня 2026 року, тобто після спливу десятиденного строку на її апеляційне оскарження. Це також підтверджує, що Позивач був об`єктивно позбавлений можливості своєчасно дізнатися про існування зазначеного судового рішення та реалізувати своє право на його оскарження.
5. Просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7450950 від 27 червня 2026 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що складена відносно ОСОБА_1 , скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Процесуальні рішення та позиції сторін
6.09 липня 2026 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, призначено розгляд справи на 19 липня 2026 року та повідомлено сторін про дату, час та місце розгляду справи. Цією ж ухвалою витребувано з Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області матеріали по справі про адміністративне правопорушення за постановою серії ЕНА № 7450950 від 27 червня 2026 року.
7.15 липня 2026 року представник відповідача – Департаменту патрульної поліції подала через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву. Представниця відповідача посилалась на те, що постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 11 червня 2026 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Інспектор Управління маючи законні підстави вважати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, здійснив розгляд справи за порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху, ознайомив позивача зі статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, відібрав пояснення по суті справи, повідомив позивачу його права та обов`язки, відповідно до вимог статей 287, 289, 307, 308 КУпАП, роз`яснив строки й порядок виконання постанови про накладення штрафу та оскарження постанови. По завершенню розгляду справи, керуючись вимогами ст.283 КУпАП, працівник поліції виніс оскаржувану постанову відносно позивача за ч.4 ст.126 КУпАП та під підпис ознайомив із нею. Вказана подія зафіксована на нагрудних відеореєстраторах працівників поліції та на реєстратор службового автомобіля Toyota Corolla 111738 на синьому, а сама постанова містить посилання на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2026 року у справі №466/2234/26, як доказу вчинення Позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. З нагрудних відеореєстраторів видно що Інспектор вживав всіх заходів для з`ясування всіх обставин справи, здійснив перевірку позивача по єдиній телекомунікаційній системі бази даних Національної поліції, а також через Єдиний державний реєстр судових рішень, здійснював дзвінки у відповідний відділ для підтвердження факту позбавлення права керування транспортними засобами позивача. Відповідно до цього та з врахуванням норм ст.291 КУпАП, представник відповідача зазначила, що станом на 27 червня 2026 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2026 року у справі № 466/2234/26 набрало законної сили і Інспектор Управління мав всі законні підстави для винесення оскаржуваної постанови. Просила відмовити у позові за безпідставністю.
8.17 липня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначив, що матеріали справи не містять жодних даних щодо картки адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП із бази ІПНП Національної поліції України системи «Адмінпрактика» чи відомостей з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, які були б сформовані на момент складення оспорюваної постанови та додані до неї. Додатково звернув увагу, що у позивача не було умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки йому не було відомо про винесення постанови Шевченківським районним судом м. Львова від 11 червня 2026 року у справі №466/2234/26, копії якої він не отримував, та у судові засідання жодного разу не викликався. Просив позов задовольнити. 
9.Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. 24 липня 2026 року через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримали.
10.Представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву просила проводити розгляд справи без її участі.
11.На підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зміст оскаржуваної постанови
12.27 червня 2026 року інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Самардак Мар`ян Ігорович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7450950, якою щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.
13.Згідно з цією постановою 27 червня 2026 року о 10:55 у м.Львові по вул.Личаківська, 232, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування терміном на один рік від 11 червня 2026 року Шевченківським районним судом м.Львова, справа №466/2234/26, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху.

Норми права, що підлягають застосуванню
14.Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
15.Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
16.Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
17.Відповідно до п.2.1.а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
18.Частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
19.Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
20.Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
21.Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
22.Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
23.Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
24.За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Мотиви суду
25.Зі змісту оскаржуваної постанови від 26 червня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2026 року у справі № 466/2234/26.
26.Досліджений у судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери поліцейського підтверджує, що підставою для зупинки транспортного засобу стала підозра працівників поліції щодо керування цим автомобілем водієм, позбавленим права керування. Надалі у процесі спілкування поліцейські виявили у водія, на їхню думку, ознаки наркотичного сп`яніння, що, втім, було спростовано у встановленому законом порядку висновком лікаря від 27 червня 2026 року № 000776.
27.Як зазначила представниця відповідача, підставою для винесення оскаржуваної постанови слугували відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація, отримана під час телефонних звернень до відділу поліції.
28.Оцінюючи ці доводи, суд зауважує, що з наданої відповідачем копії постанови з Єдиного державного реєстру судових рішень слідує: 11 червня 2026 року суддею Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/2234/26 винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вказана постанова надіслана судом до Реєстру 24 червня 2026 року, зареєстрована 25 червня 2026 року, а загальний доступ до неї забезпечено 26 червня 2026 року. Відомості про набрання даною постановою законної сили в Реєстрі відсутні.
29.Відповідно до ч.1 ст.317 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
30.Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ч.ч.1, 2 ст.317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
31.Натомість відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що орган Національної поліції отримав копію постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2026 року з відміткою про набрання нею законної сили на момент винесення оскаржуваної постанови. 
32.Також суду не надано доказів внесення відомостей про набрання цією постановою законної сили до інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», відповідно до вимог Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2023 року №180.
33.Окрім цього, відсутні докази внесення відповідних відомостей до картки обліку адміністративного правопорушення згідно з Положенням про Реєстр адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 травня 2019 року № 359.
34.З огляду на викладене суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейський виходив лише із припущення про те, що постанова Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2026 року набрала законної сили.
35.Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
36.Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
37.Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
38.Частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
39.В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
40.Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
41.На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).
42.Підсумовуючи викладене та надаючи правову оцінку аргументам сторін, зважаючи на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суб`єкт владних повноважень діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та достатнього рівня розсудливості і добросовісності, зважаючи на суворість адміністративного стягнення, що зумовлювало особливу необхідність достовірного встановлення факту набрання постановою, якою позивача позбавлено прав керування, законної сили, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскаржувана постанова – скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закриттю.

Щодо судових витрат
43.За правилами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
44.У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в електронній формі у сумі 532,48 грн.

Керуючись статтями 19, 72-77, 139, 143, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

у х в а л и в :

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити.
2.Постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Самардака Мар`яна Ігоровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7450950, якою щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , закрити.
3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1  витрати зі сплати судового збору у розмірі 542 (п`ятсот сорок дві) грн 06 коп.
4.Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.
Рішення суду за наслідками розгляду справи судом першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області, ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження за адресою: м.Львів, вул.Перфецького, 19.
Рішення складено 24 липня 2026 року. 

Головуюча          О.П. Федорів