Єдиний унікальний номер 719/352/26
Номер провадження 2/719/213/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року  м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області у складі:
головуючої судді Вербіцької М. В.,
з участю секретарки судового засідання Чорної В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі судових засідань Новодністровського міського суду Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», в інтересах якого діє представниця Міньковська Анастасія Володимирівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

26 травня 2026 року позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», в інтересах якого діє представниця Міньковська Анастасія Володимирівна, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.10.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 уклали електронний кредитний договір (акцептування оферти) про надання фінансового кредиту № 12644349, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» грошові кошти у розмірі 3 300,00 грн, строк кредитування становить 90 днів (пільговий період складає 30 календарних днів з 17.10.2021 по 16.11.2021 з пільговою процентною ставкою (зниженою) у розмірі 2,5 % та стандартний період 60 календарних днів з 17.11.2021 по 15.01.2022 зі стандартною процентною ставкою у розмірі 3 %) з кінцевою датою погашення всієї суми кредитування 15.01.2022.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС», наданого позивачем, заборгованість за основною сумою боргу станом на 15.01.2022 складає 3 300,00 грн та за відсотками – 8 415,00 грн.
Загалом позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 11 715,00 грн, а також судові витрати у розмірі 2 662,40 грн сплаченого судового збору та 5 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30.06.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін, у вказаній ухвалі суддя вирішила викликати ОСОБА_1 у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, які було розміщені не пізніше ніж за десять днів до дати призначених судових засідань.
Позивач та його представник у судові засідання не з`являлися, проте у позовній заяві клопотали про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», позивач також повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судові засідання не з`являвся, проте належним чином був повідомлений про місце, час та дату судових засідань, зокрема, шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України (двічі) та надіслання ухвали про відкриття провадження у справі за останнім відомим місцем його реєстрації (рекомендоване повідомлення повергулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»).
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі.
У зв`язку з неявкою сторін згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів сторін та застосованих норм права.
Суд установив, що 17.10.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» електронний кредитний договір № 9044349 (шляхом акцептування оферти), за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит у сумі 3 300,00 грн на строк 90 календарних днів, тип процентної ставки фіксована, відповідно до п. 3.2. договору графік (порядок та умови надання кредиту). За користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3 %. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п. 4.2. цього договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою клієнта. При цьому, клієнт може скористуватись пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах, визначених в підпунктах 3.2.1 та 3.2.2. пункту 3.2. цього договору: п. 3.2.1. пільговий період складає 30 календарних днів з 17.10.2021 по 16.11.2021 за пільговою процентною ставкою (зниженою) у розмірі 2,5 %; п. 3.2.2. стандартний період 60 календарних днів з 17.11.2021 по 15.01.2022 за стандартною процентною ставкою у розмірі 3 %.
У пунктах 4.1.-4.2. вказано, що видача (надання) товариством кредиту клієнту за цим договором проводиться протягом трьох операційних банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені клієнтом у особистому кабінеті, та, яка визначена клієнтом у якості основної платіжної картки. Клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 15.01.2022 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства.
Згідно з пунктами 13.9.-13.9.8. укладаючи цей договір, клієнт підтверджує, що: ознайомився та погоджується з усіма умовами правил та договору; не вважає умови цього договору несправедливими, невигідними/вкрай невигідними для себе; укладає цей договір особисто, згідно зі своїм вільним волевиявленням, яке повністю відповідає внутрішній волі клієнта як сторони цього договору, усвідомлює значення своїх дій, обізнаний із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, не діє під впливом тяжкої для себе обставини; йому надана інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у повній відповідності з вимогами, що ставляться до порядку надання такої інформації; йому відомі права, передбачені Законом України «Про захист персональних даних», джерела збирання, місцезнаходження персональних даних клієнта, мета обробки персональних даних клієнта, місцезнаходження володільця персональних даних клієнта; йому відомі права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», та він повідомлений товариством про свої права і отримав від товариства інформацію у повній відповідності (обсязі, формі) до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та інших законів та підзаконних актів України; підтверджує, що на момент укладення цього договору він не має підстав вважати свої права порушеними; повідомлений щодо: реквізитів Національного банку України, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, телефон 0 800 505 240, www.bank.gov.ua, e-mail: nbu@bank.gov.ua; реквізитів Комітету із захисту прав споживачів: Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів. Адреса: 03680, м. Київ, вул. Антоновича, 174, тел. +38 (044) 417-21-01.
Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами на умовах, передбачених у договорі про фінансовий кредит № 9044349, що був підписаний 17.10.2021 одноразовим ідентифікатором відповідача 883148 (для підписання та укладання договору був відправлений код з смс на фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 ).
Факт укладення кредитного договору та погодження усіх його умов сторонами підтверджуються копією договору про фінансовий кредит № 12644349 від 17.10.2021 та додатком № 1 до нього, які підписані відповідачем належним чином електронним підписом одноразовим ідентифікатором 883148.
Відповідно до п. 13.14. додаток № 1 до цього договору є невід`ємною частиною цього договору та укладається разом із договором.
На підтвердження належного підписання сторонами наведених вище документів позивач надає також довідку про ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 , який шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 883148 акцептував кредитний договір (а. с. 12).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Наведена позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20).
Ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначає, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Суд з`ясував, що позичальник підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору № 9044349 від 17.10.2021 (оферти), з яким він попередньо уважно ознайомився, та приймає умови кредитного договору. Указана обставина підтверджується укладенням кредитного договору (а. с. 16-21).
Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між сторонами кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами яких було визначено суму кредиту та розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідною довідкою про переказ грошових коштів на картку позичальника.
Отже, суд уважає встановленою та доведеною належними доказами обставину укладення кредитного договору між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» та ОСОБА_1 з дотриманням вимог законодавства щодо укладення договорів в електронній формі та погодження його умов сторонами.
17.10.2021 у день укладення кредитного договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» перерахувало грошові кошти у розмірі 3 300,00 грн на банківську картку відповідача НОМЕР_2 . Позивач надав суду довідку iPay.ua сервіс онлайн платежів вих. №3152_251024112642 від 24-10-2025 ТОВ «ФК «ІРБІС», у якій зазначається, що ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене у державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію НБУ №21/788-рк від 01.05.2023. Між товариствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-21/04-21 від 2021-04-06. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 17-10-2021 22:28:24 на суму 3 300,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції у системі iPay.ua – 114824164, призначення платежу: Зарахування 3 300,00 грн на картку НОМЕР_2 (а. с. 27).
Отже, суд має можливість ідентифікувати операцію по перерахунку грошових коштів у розмірі 3 300,00 грн як таку, що відбулася на користь відповідача і саме ОСОБА_1 отримав наведені кошти, що доводиться достатніми доказами.
Кредитний договір укладений строком на 90 днів.
Отже, суд резюмує, що позов не є передчасним, позивач підставно вимагає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 9044349 від 17.10.2021.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ІРБІС» відповідач не здійснював жодних платежів на виконання умов договору та не сплачував повністю або частково заборгованість, яка у нього виникла у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору.
Тому суд доходить переконання про те, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 300,00 грн є підставними.
Проаналізувавши розрахунок заборгованості відповідача суд дійшов такого висновку.
17.10.2021 відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3 300,00 грн.
З 17.10.2021 по 16.11.2021 (30 днів) відповідачу нараховуватися відсотки протягом пільгового періоду, вказаного у п. 3.2.1. договору за пільговою процентною ставкою (зниженою) 2,5 % у розмірі 82,50 грн (3 300,00 ? 2,5 % = 82,50 грн) відповідно до умов кредитного договору.
30 днів ? 82,50 = 2 475,00 грн – заборгованість за відсотками.
Починаючи з 17.11.2021 по 15.01.2022 (60 днів) відповідачу нараховуватися відсотки протягом стандартного періоду, вказаного у п. 3.2.2. договору за стандартною процентною ставкою 3 % у розмірі 99,00 грн (3 300,00 ? 3 % = 99,00 грн) відповідно до умов кредитного договору.
60 днів ? 99,00 = 5 940,00 грн – заборгованість за відсотками.
Отже, сукупно розмір заборгованості за відсотками складає 8 415,00 грн (2 475,00 + 5 940,00 = 8 415,00 грн).
Щодо належності права вимоги позивачу суд зважає на таке.
01.09.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» був укладений договір факторингу № 01092025/01, у п. 2.1. якого визначено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.
У п. 2.2. зазначено, що сторони розуміють та погоджуються з тим, що операція відступлення прав вимоги за цим договором не є забезпечувальним відступленням. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором.
Фактором у цьому договорі виступив позивач – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА».
Згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі наведеній у додатку № 1 до цього договору.
Відповідно до п. 3.1.2. договору факторингу фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у реєстрі прав вимог, сплачується фактором впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами реєстру прав вимог.
До договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 додається: витяг з додатку № 1 до договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025, акт приймання-передачі реєстру прав вимог до договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 та платіжна інструкція про сплату за право грошової вимоги згідно реєстру прав вимог до договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 (а. с. 29).
Згідно з витягом з додатку № 1 до договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 на умовах договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» відступає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» право вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 за кредитним договором № 9044349 від 17.10.2021 у сумі 11 715,00, з яких: 3 300,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту та 8 415,00 – сума заборгованості за відсотками.
Згідно з вимогами договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» передав (відступив), а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» (новий кредитор) прийняв реєстр прав вимог за договором, складений за формою згідно з додатком № 1 до цього договору, у кількості 25 419 боржників, загальною сумою заборгованості – 213 674 446,94 грн, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру прав вимог до договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025.
Відповідно до реєстру прав вимоги за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «ФК «ІРБІС» до договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» набуло права грошової вимоги до відповідача.
Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту шляхом сплати ціни права грошової вимоги за плату (винагороду) (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до боржника. Відносини у сфері факторингу регулюються Законом України «Про факторинг».
У ст. 17, ч. 1 ст. 21, 22 Закону України «Про факторинг» закріплено, що права та обов`язки за договором факторингу у відносинах між фактором і клієнтом виникають з моменту набрання чинності таким договором, якщо ним не встановлено інше.
Якщо інше не встановлено судом, фактор, який набув та зареєстрував відступлення права грошової вимоги відповідно до цього Закону, вважається добросовісним набувачем такого права грошової вимоги відносно іншого фактора, який не здійснив реєстрації відступлення цього самого права грошової вимоги відповідно до цього Закону.
Відступлення права грошової вимоги не змінює умови базового договору, у тому числі права та обов`язки боржника, розмір, строк (термін), порядок та умови виконання грошової вимоги, крім визначених пунктом 10 частини першої статті 20 цього Закону.
Боржник зобов`язаний сплатити фактору грошову суму для виконання грошової вимоги, за умови що відступлення права грошової вимоги зареєстровано у Реєстрі та такий боржник отримав повідомлення відповідно до статті 20 цього Закону.
Окрім того, згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Суд уважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності підтверджують обставини, на які він покликається, в частині надання кредитних коштів та невиконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем. А також суд вбачає за доведену ту обставину, що право вимоги належить позивачу відповідно до договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 та позов не є передчасним.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Позивач як на підстави заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість сукупно у розмірі 11 715,00 грн у зв`язку із порушенням зобов`язань за описаним вище кредитним договором.
За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про надання фінансового кредиту, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про надання фінансового кредиту, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про надання фінансового кредиту. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про надання фінансового кредиту укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про надання фінансового кредиту здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про надання фінансового кредиту.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 17.10.2021 ОСОБА_1 уклав договір про фінансовий кредит № 9044349 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС», права вимоги за яким у подальшому стали предметом договору факторингу, укладеним між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» та позивачем – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА». За умовами договору про фінансовий кредит відповідачу надавалися кредитні кошти, які він зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними у порядку, визначеному договором.
У подальшому право вимоги кредитного договору, укладеним з ОСОБА_1 , було відступлено за договором факторингу позивачеві.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, п. 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Договір відступлення прав вимоги є ідентичним за правовою природою до договору факторингу. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» (первісний кредитор), ні позивачу – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» не повернуті, позицію відповідача, який жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надав, а також вимоги ч. 1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках підлягає захисту в судовому порядку.
Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 9044349 від 17.10.2021 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС».
Суд також бере до уваги позицію відповідача, який заяви по суті справи до суду не надавав, жодні обставини, викладені позивачем, не заперечував, свої аргументи не наводив, у судові засідання не з`являвся.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у цьому випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості та вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, шляхом стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 9044349 від 17.10.2021 у розмірі 11 715,00 грн, яка складається з: 3 300,00 грн – заборгованості за тілом кредиту та 8 415,00 – заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з позовними вимогами ціна позову у справі становить 11 715,00 грн. Позовні вимоги задоволено повністю. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн.
За ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).
У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 № 757/29103/20-ц виснувано, що витрати за адвокатські послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.
На підтвердження укладення договору про надання правової допомоги позивач надав копію такого договору № 39493634/03 від 02.01.2026, сторонами якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 . Крім того, позивачем надано додаткову угоду № 12644349 до договору про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» щодо стягнення кредитної заборгованості та акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги, відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 надала позивачеві професійних послуг сукупно на 5 500,00 грн.
Суд наголошує, що відповідач не заперечував проти стягнення судових витрат з нього на користь позивача, у т. ч. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, не оспорював їх розмір тощо.
За таких обставин суд дійшов висновку, що у цьому випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» сукупно заборгованості у розмірі 11 715,00 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути: 5 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає: 2 662,40 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 206, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 614, 629, 1046, 1048-1050 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», в інтересах якого діє представниця Міньковська Анастасія Володимирівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 9044349 від 17.10.2021 у розмірі 11 715,00 грн (одинадцяти тисяч семисот п`ятнадцяти гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (двох тисяч шестисот шістдесяти двох гривень 40 коп.). 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн (п`яти тисяч п`ятисот гривень 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте Новодністровським міським судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Чернівецького апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», код ЄДРПОУ: 39493634, адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, 07406, банківські реквізити: IBAN: НОМЕР_4 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО: 380634.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання – невідоме.
Повне рішення суду складено 09.09.2026. 

Головуюча суддя: Мар`яна ВЕРБІЦЬКА