ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/16406/25 пров. № А/857/24944/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді Мандзія О.П.,
Суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Полетило Павло Сергійович до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припис,

суддя в 1-й інстанції – Волдінер Ф.А.,
час ухвалення рішення – 09 квітня 2026 року,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Полетило П.С. (далі –позивач) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУНП у Волинській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії АА №649483, винесений 15.08.2025 відносно нього інспектором СРПП Луцького РУП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та зобов`язати ГУНП у Волинській області зняти його з профілактичного обліку кривдників.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний припис винесений з порушенням встановленого порядку, оскільки оформлений не у відповідності до фактичних обставин справи та за відсутності будь-яких підстав, а тому базується на припущеннях відповідача, які нічим не обґрунтовані, що в сукупності порушує його права та підлягає скасуванню. 
Щодо самого факту правопорушення зазначив, що на момент прибуття працівників поліції 15.08.2025 за місцем проживання він фактично був відсутній. Після прибуття наряду поліції йому було здійснено телефонний дзвінок із проханням прибути за вказаною адресою, що він і зробив, після чого у нього були відібрані письмові пояснення. При цьому заявниця ОСОБА_3 на той час за місцем події вже була відсутня, будь-які об`єктивні докази, які б підтверджували факт вчинення ним домашнього насильства, працівниками поліції не фіксувалися та не надавалися
Також вказав, що єдиною підставою для реагування стала заява ОСОБА_3 , водночас його пояснення працівниками поліції належним чином враховані не були.
Зазначив, що відсутні належні та допустимі докази вчинення ним домашнього насильства, а винесення термінового заборонного припису та подальше внесення відомостей про його перебування на профілактичному обліку є необґрунтованими та безпідставними. Під час складання заборонного припису, працівниками поліції не було роз`яснено наслідків даного документу та не пред`явлено докази вчинення ним домашнього насильства.
Також позивач вважав, що його дії відносно своєї колишньої співмешканки не містять ознак домашнього насильства.
Зауважив, що Закон № 2229-VIII чітко визначає підставу для винесення припису, де зазначено, що поліцейський повинен дійти висновку про існування безпосередньої загрози саме життю чи здоров`ю постраждалої особи від кривдника, тому застосування термінового заборонного припису спрямоване на негайне припинення домашнього насильства або недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Однак, поліцейськими уповноваженого підрозділу не було встановлено, у чому полягала безпосередня загроза життю чи здоров`ю постраждалої особи на момент винесення термінового заборонного припису, не зібрано на підтвердження цього жодних доказів, не встановлено будь-які інші чинники, які б підтверджували рівень небезпеки, а тому винесення термінового заборонного припису відносно ОСОБА_1 є незаконним.
З наведених підстав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 у цій справі позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано терміновий заборонний припис серії АА №649483, винесений 15.08.2025 відносно ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУНП у Волинській області зняти ОСОБА_1 з профілактичного обліку кривдників.
Не погоджуючись із цим рішенням відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неправомірно застосовано норми матеріального права, взято до уваги лише позиція позивача та обставини справи з`ясовано неповно, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів.
Зокрема, судом не враховано норми спеціального законодавства, що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Апелянт стверджує, що оцінку ризиків надає безпосередньо поліцейський, керуючись власним переконанням з урахуванням з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.
Апелянт наголошує, що оскаржуваний припис від 15.08.2025 винесено за результатами проведеної оцінки ризиків за наслідком опитування постраждалої особи та отримання від неї відповідей на 27 запитань та отримання відповідей «так», що в силу пункту 6 розділу ІІ Порядку оцінки ризиків вчинення домашнього насильства свідчить про наявність високого рівня небезпеки та, відповідно терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
Таким чином, оскаржуваний припис винесено правомірно, оскільки поліцейський під час його винесення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.08.2025 інспектором СРПП ВП №3 (м.Луцьк) Луцькою РУП молодшим лейтенантом поліції Близнюком П.І. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника – ОСОБА_1 серії АА №049483 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 .
Згідно змісту даного припису 15.08.2025 о 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 позивач вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, а саме ображав гр. ОСОБА_3 , з якою проживають однією сім`єю, однак не перебувають у шлюбі, нецензурними словами, завдав шкоду її здоров`ю, внаслідок чого у гр. ОСОБА_3 розболілася голова.
Вказаним заборонним приписом застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 2 доби з 21 год 05 хв 15.08.2025 та діє до 21 год 05 хв 17.08.2025. Заборонний припис підписано посадовою особою, яка його склала, а також кривдником та постраждалою особою.
Позивач, вважаючи, що оскаржений терміновий заборонний припис є протиправним звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 
При цьому, суд зазначив, що слід розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Суд врахував обставини, які викладені в оскаржуваному терміновому заборонному приписі щодо кривдника та докази на підставі яких він був винесений. Також взяв до уваги доводи сторони позивача про те, що дії позивача відносно своєї колишньої співмешканки не містять ознак домашнього насильства.
Згідно оскаржуваного термінового заборонного припису, єдиним наслідком нібито вчиненого позивачем психологічного насильства зазначено суб`єктивне твердження заявниці про те, що у неї «розболілась голова» внаслідок словесного конфлікту. 
Разом з тим суд вважав, що такі відомості не підтверджені жодними об`єктивними доказами, зокрема медичними документами, висновками спеціалістів чи іншими належними та допустимими доказами, які б свідчили про заподіяння шкоди здоров`ю або наявність реальної та безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи.
Суд дійшов висновку, що посадові особи відповідача при прийнятті термінового заборонного припису стосовно кривдника діяли не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, тому вказаний припис не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним ст. 2 КАС України, порушує права та законні інтереси позивача, є протиправним, а отже підлягає скасуванню.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд керується таким.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі -Закон № 2229-VIII).
Відповідно до п.16 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Терміновий заборонний припис стосовно кривдника відноситься до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.
Відповідно до ст.25 Закону №2229-VIII, терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.
Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.
Відповідно до п. 3, 14, 16 ч. 1статті 1 Закону №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 
Терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Відповідно до п.1 наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника» №654 від 01.08.2018 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.2018 за № 965/32417 (далі - Порядок № 654), терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Пунктом 1, 2 Порядку №654 визначено, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.
При цьому, при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності) (п. 5 Порядку №654).
Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13.03.2019 № 369/180 (далі Порядок № 369/180), згідно пунктів 4, 5 розділу І якого оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства. Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до п. 2, 3 розділу ІІ Порядку № 369/180 за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам. У зв`язку з тим, що кожна окрема ситуація може мати унікальні чинники/обставини, які впливають на рівень небезпеки та ризик летального випадку, пов`язаного з насильством, не передбачені формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на власний розсуд може оцінити рівень небезпеки як високий, якщо він/вона вважає, що постраждала особа перебуває в потенційно небезпечній ситуації або яка може спричинити смерть особи або інші тяжкі наслідки.
Про наявність та можливі наслідки дії таких чинників/обставин поліцейський уповноваженого підрозділу поліції робить запис у відповідній позиції форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (п. 5 розд. ІІ Порядку №369/180).
Згідно п. 7 розд. ІІ Порядку №369/180, залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Таким чином, процедура проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства запроваджена з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення; проведення такої процедури передує рішенню щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника. Учасниками такої процедури є постраждала особа та поліцейський уповноваженого підрозділу поліції.
Оцінка ризиків дає змогу визначити ризики неминучої небезпеки та летальності в окремих випадках домашнього насильства і вжити оперативних заходів для запобігання випадкам повторного насильства. Форма оцінки ризиків повинна використовуватись, щоб допомогти постраждалій особі розробити індивідуальний план безпеки та обрати необхідні операційні заходи, які гарантуватимуть їй безпеку.
Результати оцінки ризиків є обов`язковими для поліцейського уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством. У разі звернення постраждалої особи із заявою щодо вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції повинен здійснити перевірку інформації, що зазначена у відповідній заяві, встановити форму домашнього насильства, а також пересвідчитися у тому, що таке дійсно створило безпосередню загрозу життю чи здоров`ю постраждалої особи.
При цьому, колегія суддів також враховує, що Порядок №369/180 (пункт 7 розділу II) наділяє поліцейського уповноваженого підрозділу поліції повноваженнями, залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, на власний розсуд приймати рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною 2 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
У спірному випадку інспектором СРПП ВП №3 (м. Луцьк) Луцькою РУП молодшим лейтенантом поліції Близнюком П.І. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника – ОСОБА_1 серії АА №049483 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 .
Водночас, за результатами проведеної оцінки ризиків за наслідком опитування постраждалої особи та отримання від неї відповідей на 27 запитань та отримання відповідей «так», що в силу пункту 6 розділу ІІ Порядку оцінки ризиків вчинення домашнього насильства свідчить про наявність високого небезпеки.
При цьому зі змісту оскаржуваного термінового заборонного припису встановлено, що єдиним наслідком нібито вчиненого позивачем психологічного насильства зазначено суб`єктивне твердження заявниці про те, що у неї «розболілась голова» внаслідок словесного конфлікту.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що вказані відомості не підтверджені жодними об`єктивними доказами, зокрема медичними документами, висновками спеціалістів чи іншими належними та допустимими доказами, які б свідчили про заподіяння шкоди здоров`ю або наявність реальної та безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що Закон №2229-VIII чітко визначає підставу для винесення припису, де зазначено, що поліцейський повинен дійти висновку про існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи від кривдника, тому застосування термінового заборонного припису спрямоване на негайне припинення домашнього насильства або недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Системний аналіз вказаних норм дає апеляційному суду підстави для висновків, що терміновий заборонний припис видається лише на підставі істотних ризиків і потреб безпеки постраждалих саме для захисту, а не покарання кривдника. 
Тобто, терміновий заборонний припис це не покарання, а тимчасовий захід, необхідний для захисту потерпілої особи, із обов`язковим оцінюванням ризиків повторного насильства
Колегія суддів звертає увагу, що факт виникнення конфліктної ситуації між позивачем та дружиною, яка супроводжувалася вчиненням домашнього насильства (психологічного характеру), що виявилося у словесному конфлікті, внаслідок чого у заявниці «розболілась голова», підтверджується лише: викликом працівників поліції про вчинення домашнього насильства, письмових пояснення сторін, а також формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, відповідно до якого поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки як високий.
На переконання колегії суддів, для висновку про законність тимчасового заборонного припису повинні бути встановлені максимально всі обставини, що стосуються домашнього насильства. Відповідний висновок поліцейського не повинен бути формальним, тобто ґрунтуватися на результатах форми оцінки ризиків, але й повинен ураховувати як інші обставини, зокрема, характеристики як кривдника, так і постраждалої особи, умов, які сприяли домашньому насильству, реальності загрози та продовження вчинення насильства.
В даному випадку також слід зважити на те, що поліцейський має повноваження винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника як на підставі результатів форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства так і на свій розсуд, як це визначено п.7 Порядку №369/180, однак, складення такого припису лише за заявою та без наявності реальних підстав для його прийняття, не може вважатись законним.
Більше того, апеляційний суд враховує, що матеріали справи не містять доказів існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи, що є обов`язковою передумовою для вжиття такого заходу, як складення термінового заборонного припису.
Таким чином, колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу було непропорційним встановленим обставинам, що не спростоване скаржником, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визнання протиправним та скасування оскаржуваного термінового заборонного припису.
З огляду на вищевикладені обставини, зокрема, недоведеність обставин вчинення насильства, відсутність зауважень інспектора поліції щодо будь-яких інших чинників/обставин, які підвищують рівень загрози життю та здоров`ю постраждалої особи суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що прийняття оскаржуваного термінового заборонного припису стосовно кривдника не було необхідним заходом врегулювання конфлікту, який мав місце між позивачем та його дружиною.
Суд визнає суспільну небезпеку домашнього насильства та поділяє нетерпиме ставлення до будь-яких його проявів. Тимчасовий заборонний припис виноситься щодо особи, яка вчинила домашнє насильство з метою припинення насильства та усунення загрози для постраждалої особи. 
При цьому, внесення відомостей про припис до відповідного реєстру може призвести до того, що суспільство сприйматиме цю особу як кривдника, що вчинив небезпечні дії.
Водночас, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» інструменти для запобігання та протидії домашньому насильству повинні застосовуватися за своїм прямим призначенням та не можуть використовуватися як спосіб впливу на особу в сімейних конфліктах.
Відтак оскільки оскаржуваний терміновий заборонний припис стосовно кривдника не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені пунктами 3, 5, 6 частини 2 статті 2 КАС України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога про зняття ОСОБА_1 з профілактичного обліку також підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не апеляційним розглядом не встановлено.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243,250,308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі №140/16406/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар