ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" липня 2026 р. Справа№ 925/67/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коробенка Г.П.
суддів: Тарасенко К.В. 
Кравчука Г.А. 

розглянувши в порядку письмового провадження, без виклику сторін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.03.2026 
у справі № 925/67/26 (суддя Грачов В.М.)
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Ейчді Бейкері Іст" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат"
про стягнення 304 111,77 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з додатковою відповідальністю "Ейчді Бейкері Іст" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (далі - відповідач) про стягнення 74 722 грн 55 коп. 3% річних, 229389 грн 22 коп. інфляційних втрат та відшкодування судових витрат, які складаються із сплаченого судового збору, 132000 грн. витрат на правову допомогу.
Позов мотивовано порушенням відповідачем обов`язку щодо проведення розрахунку за отриманий від позивача товар за договором поставки №9 від 25.03.2024 року, що встановлено рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.04.2025 року у справі № 925/90/25, яке набрало законної сили.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.03.2026 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Ейчді Бейкері Іст" 74 722 грн 55 коп. 3% річних, 229 389 грн 22 коп. інфляційних втрат, 6 561 грн 68 коп. судових витрат.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Також суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази надання позивачу професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погоджених розцінок за послуги з надання правничої допомоги, умов Договору про надання правової допомоги №5-АП від 18.09.2017 року,з урахуванням укладених до нього додаткових угод від 30.11.20, 29.12.2023,26.01.2026 року їх фактичної сплати позивачем дають суду достатні підстави для покладення витрат позивача на отримання правничої допомоги на сторону відповідача в сумі 2 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 11.03.2026 у справі №925/67/26 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим судом з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. При цьому скаржник стверджує, що суд застосував норми ст. 625 ЦК України, не врахувавши: Конкретні умови договору № 49 від 01.04.2024; Обставини поетапного погашення заборгованості відповідачем; Пропорційність стягуваних сум; Контраргументи відповідача щодо неправильності розрахунків. 

Узагальнені доводи та заперечення позивача

17.04.2026 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
Позивач зазначає, що в позовній заяві позивачем чітко вказано від якої саме суми (суми боргу) здійснено розрахунок як 3% річних, так і інфляційних втрат, позивачем надано детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, вказано формулу, відповідно до якої було здійснено розрахунок штрафних санкцій. При цьому позивач наголошує, що відповідачем у відзиві на позовну заяву були надані загальні міркування щодо предмету позову, жодних контррозрахунків на обґрунтування власної позиції відповідачем надано не було.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.05.2026, справу №925/67/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.03.2026 у справі №925/67/26 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2026 виправлено описку, допущену в вступній частині ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

25.03.2024 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Запорізький Хлібозавод № 5", як постачальником (в подальшому 12.06.2025 року змінено назву на Товариство з додатковою відповідальністю "Ейчді Бейкері Іст") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат", як покупцем, укладено договір поставки № 9, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар, визначений у п. 1.2. цього договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.
Відповідно до п. 1.2. договору, товаром за даним договором є харчові продукти, за номенклатурою, у кількості та за ціною, що визначається в додатку № 1 до даного договору "Специфікація" (далі - Товар та/або харчові продукти). Кожна окрема партія товару, строки постачання, порядок фасування та/або пакування визначається в заявках відповідача та видаткових накладних на кожну окрему партію товару. Видаткові накладні формуються за заявками відповідача, які узгоджуються засобами зв`язку, які визначені в розділі 13 даного договору або інші засоби зв`язку представників сторін.
Згідно із п. 2.2. договору, розрахунки за цим договором між позивачем і відповідачем здійснюються у строк 21 банківський день з моменту отримання Товару відповідачем, підписання видаткових накладних.
Сторонами у п. 1.6 договору погоджено умову про те, що доставка Товару здійснюється власним або найманим транспортом за рахунок позивача в місця доставки, що вказуються відповідачем в заявках.
Приймання-передача Товару оформлюється видатковою накладною в момент передачі товару відповідачу (за умови, якщо у відповідача не виникає об`єктивної підозри, щодо якості Товару), яка підписується уповноваженими представниками Сторін в 2-х оригінальних примірниках: 1 примірник - відповідачу, 1 примірник - позивачу та товарно-транспортною накладною (п. 4.2 Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей).
Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до "31" грудня 2024 року включно, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення, за умови надання платіжних документів у межах дії Договору. Після закінчення терміну дії цього договору звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння. За згодою Сторін дія цього договору може бути продовжена (п. 10.1. договору).
На виконання договору поставки № 9 від 25.03.2024 року позивачем поставлено товар на загальну суму 6517725 грн 58 коп, який прийнятий відповідачем, але частково оплачений на суму 4093230 грн 83 коп, відповідачем не оплачено станом на 22.01.2025 року на суму 2424494 грн 75 коп.
У зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору поставки № 9 від 25.03.2024 року, позивач 29.01.2025 року звернувся до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 2424494 грн 75 коп., а також 319 851 грн 29 коп. пені, 36 666 грн 33 коп. 3 % річних нарахованих станом на 14.11.2024 року, 151 138 грн 04 коп. інфляційних втрат нарахованих за період червень-жовтень 2024 року, 121 224 грн 74 коп. штрафу.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.04.2025 року, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 року у справі №925/90/25 позовні вимоги позивача задоволено повністю, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" - 2424494 грн 75 коп. боргу, 319 851 грн 29 коп. пені, 36 666 грн 33 коп. 3 % річних, 151 138 грн 04 коп. інфляційних втрат, 121 224 грн 74 коп. штрафу, 45800 грн 63 коп судового збору, 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Із платіжних інструкцій: № 4252 від 10.04.2025 року на суму 100000 грн, №4446 від 22.04.2025 року на суму 100000 грн. №8809 від 25.11.2025 року на суму 200000 грн, №9258 від 16.12.2025 року на суму 2729175грн. 78 коп вбачається, що відповідачем сплачено на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 04.04.2025 року на користь позивача загалом 3129175 грн 78 коп.
На підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за період прострочення сплати заборгованості у розмірі 2575632 грн 79 коп (2424494 грн 75 коп. борг + 151 138 грн 04 коп. інфляційні втрати) позивач нарахував відповідачу до сплати 229389 грн 22 коп. інфляційних втрат за період грудня 2024-жовтня 2025 року та на суму 2424494 грн 75 коп. боргу- 74722 грн 55 коп. 3% річних за період 15.11.2025-16.12.2025 року.
Отже, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних заявлених у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, що підтверджено рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.04.2025 року у справі №925/90/25, яке набрало законної сили.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Рішення суду першої інстанції від 11.03.2026 оскаржується відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Ейчді Бейкері Іст" - 74722 грн 55 коп. 3% річних та 229389 грн 22 коп. інфляційних втрат.
В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Ейчді Бейкері Іст" 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, рішення суду не оскаржується, а тому, з огляду на положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).
За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що питання порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 9 від 25.03.2024 було предметом розгляду у господарській справі №925/90/25 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Ейчді Бейкері Іст" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" про стягнення заборгованості в розмірі 2424494 грн 75 коп., а також 319 851 грн 29 коп. пені, 36 666 грн 33 коп. 3% річних нарахованих станом на 14.11.2024 року, 151 138 грн 04 коп. інфляційних втрат нарахованих за період червень-жовтень 2024 року, 121 224 грн 74 коп. штрафу.
Так, рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.04.2025, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у справі №925/90/25 позовні вимоги позивача задоволено повністю, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" - 2424494 грн 75 коп. боргу, 319 851 грн 29 коп. пені, 36 666 грн 33 коп. 3 % річних, 151 138 грн 04 коп. інфляційних втрат, 121 224 грн 74 коп. штрафу, 45800 грн 63 коп судового збору, 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.
Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).
При цьому норма ст. 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Отже, наявність судового рішення про стягнення основної заборгованості не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.05.2018 у справі №902/330/17).
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №922/795/19.
Відтак, у розумінні положень ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Із платіжних інструкцій: № 4252 від 10.04.2025 року на суму 100000 грн, №4446 від 22.04.2025 року на суму 100000 грн. №8809 від 25.11.2025 року на суму 200000 грн, №9258 від 16.12.2025 року на суму 2729175грн. 78 коп вбачається, що відповідачем сплачено на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 04.04.2025 року на користь позивача загалом 3129175 грн 78 коп.
Так, у справі №925/90/25, серед іншого, було присуджено до стягнення з відповідача за прострочення оплати поставленого товару 3% річних у розмірі 36 666 грн 33 коп. нарахованих станом на 14.11.2024 року та 151 138 грн 04 коп. інфляційних втрат нарахованих за період червень - жовтень 2024 року. Водночас, за даним позовом позивачем нараховано відповідачу до сплати 229 389 грн 22 коп. інфляційних втрат за період грудня 2024 - жовтня 2025 року (за період прострочення сплати заборгованості у розмірі 2 575 632 грн 79 коп (2 424 494 грн 75 коп. борг + 151 138 грн 04 коп. інфляційні втрати)) та 3% річних за період 15.11.2025-16.12.2025 року (на суму 2 424 494 грн 75 коп. боргу).
Разом з цим, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд апеляційної інстанції встановив його часткову необґрунтованість, оскільки дата фактичної оплати відповідачем заборгованості (16.12.2025) не повинна включатися у період прострочення, чого не було враховано судом першої інстанції.
Відтак, здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення з відповідача нарахувань 3% річних за період прострочення з 25.11.2025 по 15.12.2025 (нарахованих на суму боргу 2 024 494,75 грн), колегія суддів дійшла висновку, що за вказаний період з відповідача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 3 494,33 грн, замість заявлених 3 660,73 грн. Натомість на суму інфляційних втрат помилкове врахування дати оплати у періоді прострочення не вплинуло.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у загальному розмірі 74 556,15 грн за період з 15.11.2025-15.12.2025, тобто, у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки дата фактичної оплати відповідачем заборгованості (16.12.2025) не повинна включатися у період прострочення та 229 389,22 грн інфляційних втрат за період грудня 2024 - жовтня 2025 року.
Стосовно доводів скаржника, наведених в апеляційній скарзі про неврахування судом першої інстанції наданого відповідачем контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачем не було надано до суду першої інстанції такого контррозрахунку на обгрунтування власної позиції, а з наданого відповідачем відзиву на позовну заяву слідує, що останній обгрунтовував свої заперечення проти позову лише загальними міркуваннями, не наводячи жодної конкретизації.
Таким чином, оцінивши подані докази, враховуючи що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні шляхом часткового задоволення вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" 3% річних, що становить 74 556,15 грн.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції та судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги розподіляються у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Черкаської області від 11.03.2026 у справі №925/67/26 змінити в частині стягнення 3% річних, витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, виклавши його в наступній редакції:
"Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" ідентифікаційний код юридичної особи 44785285, місцезнаходження: 18029, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Панченка Олексія, буд. 15, кв. 512 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Ейчді Бейкері Іст", ідентифікаційний код юридичної особи: 05465672, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Ігорівська, буд.11, літ. Б - 74 556,15 грн 3% річних, 229 38922 грн інфляційних втрат, 4 559,18 грн судового збору та 1 998,91 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині позову відмовити."
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Ейчді Бейкері Іст" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 (дві) грн 99 коп.
Матеріали справи №925/67/26 повернути Господарському суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко 

Судді К.В. Тарасенко

Г.А. Кравчук