ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 вересня 2026 року справа №200/200/26 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року (головуючий суддя І інстанції – Логойда Т.В.), складене у повному обсязі 24 лютого 2026 року, у справі № 200/200/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування йому при призначенні пенсії за віком заробітної плати відповідно до довідки про заробітну плату від 18.11.2010 року №1305, що видана ліквідатором Костянтинівського заводу «Автоскло»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести нарахування йому пенсії за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (список №1) з 04.12.2024 року з урахуванням заробітної плати, вказаної у довідці про заробітну плату від 18.11.2010 року № 1305, за період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року, яка видана ліквідатором Заводу «Автоскло» ім. К.Т.Бондарєва» ОСОБА_2 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року задоволено.
Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії заробітної плати, що зазначена в довідці про заробітну плату від 18.11.2010 року №1305, яка видана Костянтинівським державним підприємством «Завод «Автоскло» імені К. Т. Бондарєва».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (список №1) з дня призначення пенсії із урахуванням заробітної плати, що зазначена в довідці про заробітну плату від 18.11.2010 року №1305, що видана Костянтинівським державним підприємством «Завод «Автоскло» імені К. Т. Бондарєва».
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що підстави для врахування довідки про заробітну плату відповідно до п. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині зарахування періоду 60 місяців до 01.07.2000 року позивачу відсутні, адже довідка не підтверджена первинними документами, та відсутня можливість проведення перевірки довідки. 
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належних чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/200/26, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за Списком №1), яка йому призначена з 05.02.2025 року.
Призначення пенсії позивачу відбулося на виконання судового рішення іншим органом Пенсійного фонду України.
Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2025 року у справі № 200/1099/25, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2025 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Комісії з питань підтвердження стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31.12.2025 року №1/1 щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12.02.2025 року № 056550006555 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.02.2025 року та призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи з 26.01.1990 року по 26.02.2000 року.
На виконання вказаного рішення суду у червні 2024 року зазначеним в ньому органом Пенсійного фонду України - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянуто заяву позивача від 05.02.2025 року, зараховано до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 зазначений в рішенні суду період його роботи та призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (по Списку №1) з 05.02.2025 року (а не з 04.12.2024 року, як помилково зазначав позивач).
Вказані обставини підтверджуються рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 02.11.2025 року № 056550006555 про призначення пенсії та розрахунком стажу позивача.
При призначенні пенсії зазначеним органом Пенсійного фонду України не було враховано заробітну плату, що зазначена в довідці про заробітну плату від 18.11.2010 року №1305, що видана Костянтинівським державним підприємством «Завод «Автоскло» імені К. Т. Бондарєва» (код ЄДРПОУ 00293166), яка відображає його заробітну плату за період роботи на заводі з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року (60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року).
Вказані обставини підтверджується, зокрема розрахунком заробітної плати (врахована заробітна плата починаючи с 2003 року) та матеріалами пенсійної справи.
Рішення про відмову у зарахуванні заробітної плати відповідно до зазначеної довідки не приймалося та, відповідно, позивачу не надсилалося.
Як пояснив орган Пенсійного фонду України, на обліку у якого перебуває позивач, неврахування заробітної плати, що зазначена в довідці про заробітну плату, відбулося через те, що довідка не підтверджена первинними документами, та відсутня можливість проведення перевірки довідки.
Вважаючи, що пенсійний органом порушуються права позивача при перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд переглядає судове рішення виключно в межах апеляційної скарги та зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з ч. 4 ст. 45 вказаного Закону, яка визначає строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 вказаного Закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Аналогічні положення містяться в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846.
Розділ ІІ вказаного Порядку містить перелік документів, необхідних, зокрема для призначення, перерахунку пенсії, одним з яких є довідка про заробітну плату.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 65 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, яка визначає загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, яка визначає порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
Згідно зі ст. 101 Закону України “Про пенсійне забезпечення” органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 4.7 розд. IV Порядку).
Згідно з пп. 3 п. 2.1 розд. II цього Порядку (який визначає документи, що додаються до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).
Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (п. 2.10 розд. II зазначеного Порядку).
Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року (тобто, по 30 червня 2000 року включно) є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 року у справі № 341/1132/17.
Поряд з цим, у постанові від 12.04.2021 року у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку: “ посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні”.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 26.10.2022 року у справі №808/1735/18.
Як вбачається з матеріалів справи, подана позивачем до органу Пенсійного фонду України довідка про заробітну плату за періоди роботи позивача, що відображені в його трудовій книжці, містить назви первинних документів, на підставі яких її видано (зокрема, в довідці зазначено, що її видано на підставі особових рахунків за 1992 – 1996 роки), їх місцезнаходження та адресу, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (а саме: 85100, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 20 – приміщення Костянтинівського державного підприємства “Завод “Автоскло” імені К. Т. Бондарєва” (код ЄДРПОУ 00293166). В довідці також відображено, що на всі виплати нараховані страхові внески. Довідка підписана відповідними посадовими особами (керівником – ліквідатором та головним бухгалтером) та завірена печаткою установи, що їх видала.
Отже, довідка відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.
За таких обставин, враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду, орган Пенсійного фонду України неправомірно не врахував подану позивачем довідку про заробітну плату, чим порушує пенсійні права позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року по справі № 200/200/26 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року по справі № 200/200/26 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 14 вересня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар
Т.Г.Гаврищук
І.В. Сіваченко