Справа № 991/366/22
Провадження № 22-ц/991/28/26
Головуюча суддя в суді першої інстанції Задорожна Л. І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року       місто Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в складі колегії суддів:
головуючої судді Калугіної І. О.,
суддів Михайленка Д. Г. та Семенникова О. Ю.,
секретар судового засідання Шубіна М. С.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу адвоката Горгіладзе Микити Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 27.04.2026, якою відмовлено в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,
за участю:
представника ОСОБА_1 адвоката Руденка В. В.,

У С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини
18.01.2022 Держава Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) Офісу Генерального прокурора (далі - ОГП) звернулася до Вищого антикорупційного суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання необґрунтованими активів та стягнення в дохід держави грошових коштів. 
Вищий антикорупційний суд 13.07.2022 частково задовольнив вказану позовну заяву. Визнав необґрунтованим актив, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 142,3 кв м. Стягнув з ОСОБА_1 частину вартості активу, визнаного необґрунтованим, в сумі 3 621 326 грн. 
Це рішення надалі Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду залишила без змін (постанова від 14.12.2022).
22.12.2022 Вищий антикорупційний суд видав виконавчий лист. 
Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду своєю постановою від 16.10.2024 залишив без змін рішення суду першої інстанції від 13.07.2022 та постанову суду апеляційної інстанції від 14.12.2022.
Головний державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цапенко С. М. 08.04.2025 відкрив виконавче провадження на підставі вказаного вище виконавчого листа.
Адвокат Горгіладзе М. С., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Вищого антикорупційного суду із заявою в якій просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Вищий антикорупційний суд 16.01.2026 відмовив у задоволенні вказаної заяви, оскільки заявник не довів наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Суд першої інстанції зазначив, що виконавчий лист видано правомірно, обов`язок боржника не припинився, а звернення із заявою про примусове виконання здійснено належним суб`єктом. Зміна організаційно-правового статусу САП та її відокремлення від ОГП не свідчать про помилкову видачу виконавчого листа і не впливають на обов`язок боржника виконати судове рішення, оскільки САП є правонаступником відповідного структурного підрозділу та продовжує здійснювати представництво інтересів держави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Представник ОСОБА_1 адвокат Горгіладзе М. С. не погодився з ухвалою від 1601.2026, а тому звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову про задоволення заяви.
На думку адвоката, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про звернення із заявою про примусове виконання рішення належним суб`єктом. Виконавчий лист видано на користь Держави в особі САП ОГП, тоді як із заявою про його примусове виконання звернулася інша юридична особа - САП, яка має інший код ЄДРПОУ та місцезнаходження. Навіть якщо САП є правонаступником відповідного структурного підрозділу ОГП, реалізація такого правонаступництва у виконавчому провадженні можлива лише після заміни сторони виконавчого провадження судом у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень. Оскільки такої заміни проведено не було, із заявою про примусове виконання звернулася неналежна особа, що, на думку представника, свідчить про неможливість виконання виконавчого листа та є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Заперечення на апеляційну скаргу та узагальнені доводи особи, яка його подала
Прокурор подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду заперечення на апеляційну скаргу. Уважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Посилається на те, що доводи представника відповідача не відповідають підставам, визначеним ч. 2 ст. 432 ЦПК України, оскільки виконавчий лист видано правомірно, рішення суду набрало законної сили, а обов`язок боржника не припинився і не виконаний. На думку прокурора, зміна організаційно-правового статусу САП після видачі виконавчого листа не свідчить про помилковість його видачі, оскільки відповідно до Закону № 3509-IX САП продовжила здійснювати ті самі функції та повноваження щодо представництва інтересів держави. Також прокурор вказує, що практика Верховного Суду, на яку посилається апелянт, не є релевантною до спірних правовідносин, а правомірність звернення САП із заявою про примусове виконання рішення та відкриття виконавчого провадження вже була перевірена судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, які підтвердили законність таких дій. З огляду на це прокурор просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні представник відповідача у повному обсязі підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, просив задовольнити. 
Прокурор у судове засідання не прибув, за змістом заперечень просив розглядати справу за відсутності представника позивача.
Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, у судове засідання не з`явились, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
Отже, за положень ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом подати відзив/заперечення на апеляційну скаргу та визначити свою участь в судовому засіданні.
А тому, зважаючи на вимоги ст. 128, 130, 360, 372 ЦПК України колегія суддів визнає повідомлення (усіх учасників справи) про розгляд справи у суді апеляційної інстанції належним, а неявку осіб та відсутність відзиву на апеляційну скаргу, такими, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача щодо суті оскаржуваного судового рішення та поданої апеляційної скарги, вислухала пояснення учасників справи, провела судові дебати, дослідила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати його таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо виконавчий документ видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
Наведена норма передбачає вичерпний перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, які умовно поділяються на процесуально-правові (помилкова видача виконавчого документа) та матеріально-правові (відсутність чи припинення обов`язку боржника).
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок виконання, проведеного належним чином, добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 21.12.2023 у справі № 824/2/22).
Матеріалами справи встановлено, що рішення Вищого антикорупційного суду від 13.07.2022, на виконання якого видано виконавчий лист, набрало законної сили, адже залишене без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій. Дія цього рішення після касаційного перегляду поновлена постановою Верховного Суду від 16.10.2024. Доказів того, що виконавчий лист видано помилково або що обов`язок боржника припинився чи був виконаний, матеріали справи не містять, а представник відповідача таких обставин не наводить.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться виключно до формальної різниці у найменуванні юридичної особи, яка після законодавчих змін здійснює представництво інтересів держави, однак не свідчать ні про помилкову видачу виконавчого листа, ні про припинення чи відсутність матеріального обов`язку боржника. Такі доводи не охоплюються підставами, визначеними ч. 2 ст. 432 ЦПК України, а тому не можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню..
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявник не довів наявності жодної із передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Вищого антикорупційного суду від 27.04.2026 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 07.07.2026.

Головуюча суддя       І. О. Калугіна

Судді          Д. Г. Михайленко 

О. Ю. Семенников