Номер провадження: 33/813/1533/26
Номер справи місцевого суду: 512/1058/25 
Головуючий у першій інстанції Брюховецький О. Ю. 
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Громік Р.Д., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Савранського районного суду Одеської області від 23 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Савранського районного суду Одеської області від 23 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУПАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнено з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп.
Не погодившись з даною постановою, 29 червня 2026 року адвокат Бурлака Р.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в електронній формі через електронний кабінет подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просить скасувати постанову судді Савранського районного суду Одеської області від 23 квітня 2026 року, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Савранського районного суду Одеської області від 23 квітня 2026 року, мотивуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що оскаржувану постанову не отримано ані ОСОБА_1 , ані його захисником, а про існування оскаржуваної постанови дізнались 29 червня 2026 року із Єдиного державного реєстру судових рішень.
Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, за наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження випливає, що причини пропуску строку на подання апеляційної скарги є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Доводи клопотання щодо поновлення строку про те, що оскаржувану постанову не отримано ані ОСОБА_1 , ані його захисником, а про існування оскаржуваної постанови дізнались 29 червня 2026 року із Єдиного державного реєстру судових рішень, не можуть бути прийняти до уваги апеляційним судом з огляду на таке.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що копія постанови судді Савранського районного суду Одеської області від 23 квітня 2026 року була направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та вподальшому вручена адресату 09 червня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.36).
Крім того з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова доставлена до електронного кабінету захисника Бурлаки Р.А. 28 квітня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с.34).
Також суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова судді Савранського районного суду Одеської області від 23 квітня 2026 року була оприлюднена на сайті реєстру 29 квітня 2026 року, однак апеляційну скаргу подано лише 29 червня 2026 року.
Таким чином, твердження скаржника про неотримання копії оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, а тому вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними та не можуть розцінюватися як підстава для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
У зв`язку з викладеним, апеляційний суд дійшов висновку, що поважні причини поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, тому немає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Савранського районного суду Одеської області від 23 квітня 2026 року та апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Савранського районного суду Одеської області від 23 квітня 2026 року відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Савранського районного суду Одеської області від 23 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, – повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Копію постанови та апеляційну скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами негайно надіслати особі, яка її подала.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік