ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.08.2026 | Справа № 910/3174/26

За заявою Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав»
про ухвалення додаткового рішення (розподіл судових витрат)

За позовом Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Менеджмент» 
про стягнення 16 400,00 грн
Суддя Бондаренко-Легких Г. П.
Без виклику представників сторін.
ВСТАНОВИВ:
Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» звернулась з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Менеджмент`про стягнення заборгованості за договором №КБР-05/05/24-Н від 05.04.2024 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах в сумі 16 400,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2026 (суддя Зеленіна Н.І.) позовні вимоги Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Менеджмент» на користь Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» заборгованість у розмірі 16 400,00 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
01.06.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій позивач просить винести додаткове рішення по справі, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Менеджмент» на користь Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2026 (суддя Зеленіна Н.І.) заяву Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» про ухвалення додаткового рішення прийняти до розгляду. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Дрім Менеджмент» строк для подання до суду письмових пояснень, заперечень, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів з моменту отримання копії даної ухвали.
Рішенням Вищої ради правосуддя №1506/0/15-26 від 23.07.2026 суддю ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду міста Києва, у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Розпорядженням В.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва №01.3-16/31626 від 30.07.2026 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи за результатами якого справа №910/3174/26 передана на розгляд до судді Бондаренко-Легких Г.П.
Суд, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, встановив наступне.
Позивач на виконання вимог частини 1 статті 124 та пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України в позовній заяві зазначив орієнтовані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн та заявив, що відповідні докази будуть подані до суду протягом 5 днів з моменту прийняття рішення.
Згідно з частинами 2-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5).
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).
З метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав:
- копію довіреності №б/н від 01.01.2026;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5428 від 03.10.2013;
- копію договору про надання професійної правничої допомоги №23.79 від 01.03.2026;
- копію акта обсягу надання правничої допомоги від 28.05.2026;
- копію платіжної інструкції №4174 від 01.04.2026 на суму 10 000, 00 грн.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
01.03.2026 між Адвокатським об`єднанням «ІНТЕЛКРАФТС» та Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав», як клієнтом укладено договір про надання професійної правничої допомоги №23.79, за умовами якого адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі і на умовах, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти і оплатити надану йому правову допомогу.
Згідно підпункту 4.1.1. пункту 4.1. договору №23.79 від 01.03.2026, за надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду за підготовку позовної заяви, звернення до суду та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції - 10 000, 00 грн без ПДВ.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
Таким чином, сторони в пункті 4.1. договору №23.79 від 01.03.2026 узгодили фіксований розмір оплати гонорару адвоката за надані послуги.
Відповідно до пункту 4.2. договору №23.79 від 01.03.2026 клієнт оплачує винагороду адвокатському об`єднанню у строки, погоджені сторонами, але не пізніше дати розгляду справи по суті на відповідній стадії судового розгляду. Оплата здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної грошової суми на поточний рахунок адвокатського об`єднання.
28.05.2026 між сторонами узгоджений та підписаний акт обсягу надання правничої допомоги, згідно якому адвокатське об`єднання надало наступі види послуг:
- збір доказів, що підтверджують право ГС УЛАСП на стягнення заборгованості в судовому порядку - 5 000, 00 грн;
- підготовка позовної заяви - 5 000, 00 грн.
01.04.2026 позивач перерахував на рахунок Адвокатського об`єднання «ІНТЕЛКРАФТС» грошові кошти у розмірі 10 000, 00 грн з призначенням платежу: «Оплата за професійну правничу допомогу за договором, по справі №910/3174/26 в суді першої інстанції», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжної інструкції №4174 від 01.04.2026.
Суд звертає увагу, що акт про надання послуг та платіжна інструкція не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
В розумінні положень згаданих норм законодавства (зокрема, частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України), зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.
Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Позивачем у справі підтверджено понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.
Проте, суд наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Вивчивши надані позивача докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії частини 4 статті 126 та на підставі частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх зменшення.
Суд констатує, що дана справа є не складною, розгляд справи здійснювався в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а сама справа є малозначною.
Суд зазначає, що зміст позовних вимог свідчить про те, що правова позиція щодо спору, який виник між сторонами є сталою, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось, нових висновків Верховного Суду, які б кардинально змінили правову позицію щодо даного спору в період розгляду справи прийнято не було, заперечень від відповідача щодо суті спору не надходило.
Загалом справа містить ознаки типовості; у справі немає складних правових позиції та врегульована чіткими приписами чинного законодавства; справа не потребувала дослідження складних за своєю суттю доказів та не потребувала залучення до справи інших учасників.
За таких обставин, з огляду на вищезазначені обставини та з урахуванням ціни позову (16 400, 00 грн), не великою складністю справи (ознаки типовості), розмір витрат на надання професійної правничої допомоги, які просить стягнути позивач у сумі 10 000, 00 грн в межах даної справи, на переконання суду не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є не співмірним з предметом спору, складністю справи та ціною позову.
З огляду на вище встановлені обставини, суд вважає справедливим зменшити розмір витрат на правову допомогу позивача, що покладається на відповідача, та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000, 00 грн. 
Керуючись статтями 74, 76-80, 124, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Заяву Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» про ухвалення додаткового рішення (розподіл судових витрат) - задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Менеджмент» (03143, м. Київ, вул. Лєбєдєва Академіка, буд. 1, корп. 6, офіс 33, ідентифікаційний код 44317836) на користь Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, буд. 5, ідентифікаційний код 42502769) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких