ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ 
"09" вересня 2026 р. Справа№ 917/868/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Владимиренко С.В.
суддів: Ходаківської І.П. 
Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 09.09.2029 
розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції засіданні апеляційну скаргу Державного некомерційного товариства «Об`єднання «РАДОН»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2026
у справі №917/868/26 (суддя Погрібна С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМТЕХНАЛАДКА»
до Державного некомерційного товариства «Об`єднання «РАДОН»
про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
01.05.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕМТЕХНАЛАДКА» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області із позовом до Державного некомерційного товариства «Об`єднання «РАДОН», правонаступника Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» (далі за текстом - відповідач) про зобов`язання останнього усунути перешкоди шляхом внесення змін (коригування) до проєктно-кошторисної документації по виконанню Договору за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування». 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору про закупівлю №237/11-24 від 22.11.2024 (далі за текстом - Договір), укладеного між відповідачем, як Замовником, та позивачем, як Підрядником, останнім отримано робочий проєкт по об`єкту, після ознайомлення з яким та у процесі здійснення демонтажу виявлено ряд невідповідностей та неврахованих проєктною документацією робіт, які фактично унеможливлюються продовження виконання робіт та зобов`язань. 
У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. На вирішення експерта поставити наступні питання: 
- Чи відповідає розроблена проектно-кошторисна документація до Договору за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування» № 237/11-24 від 22.11.2024 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?
- Чи відповідає стан об`єкту за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування» можливості проведення капітального ремонту за проектно-кошторисною документацією до Договору № 237/11-24 від 22.11.2024?
- Чи було можливим продовження капітального ремонту об`єкту за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування» після демонтажу за проектно-кошторисною документацією до Договору № 237/11-24 від 22.11.2024? Якщо не можливе, то в чому полягає причина?
- Чи потребувала коригування проектно-кошторисна документація по об`єкту за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування», зважаючи на стан зазначеного об`єкта після демонтажу для продовження робіт по капітальному ремонту?
Проведення експертизи доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» (Полтавське відділення) (адреса: 36007, м. Полтава, вул. Решетилівська, 47). 
Господарський суд Полтавської області ухвалою від 06.05.2026 матеріали справи №917/868/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремтехналадка» до Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» про внесення змін до договору направив до Господарського суду міста Києва.
17.07.2026 позивач подав до Господарського суду міста Києва клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи. 
В обґрунтування клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи позивачем зазначено, що між сторонами укладено Договір, роботи за яким здійснювалися на підставі затвердженої проєктно-кошторисної документації.
Під час виконання договірних зобов`язань, у процесі та після здійснення демонтажу існуючих будівельних конструкцій, підрядником (позивачем) було виявлено, що фактичний технічний стан об`єкта та його конструктивних елементів істотно не відповідає даним, передбаченим проєктно-кошторисною документацією, а саме: реальний ступінь фізичного зносу конструкцій є значно вищим, ніж це було відображено у проєктно-кошторисній документації; частина пошкоджень та дефектів конструкцій мала прихований характер і не могла бути виявлена без їх розкриття та демонтажу; передбачені проєктно-кошторисною документацією проєктні рішення не відповідали фактичному стану конструкцій і не могли бути реалізовані без коригування обсягів і складу робіт.
Виявлені під час демонтажу дефекти та невідповідності мають істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки безпосередньо впливають на правомірність відступів підрядника (позивача) від первісної проєктно-кошторисної документації (при можливому виконанні наступних робіт); обґрунтованість виконання додаткових (непередбачених проєктно-кошторисною документацією) робіт; визначення фактичних обсягів і вартості виконаних робіт; з`ясування причин виникнення необхідності коригування технічних рішень.
При цьому встановлення фактичного технічного стану конструкцій після демонтажу; можливості або неможливості виявлення дефектів без розкриття конструкцій; відповідності проєктно-кошторисної документації реальному стану об`єкта на момент початку робіт вимагає спеціальних знань у галузі будівництва та кошторисної справи, якими суд не володіє.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.07.2026 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМТЕХНАЛАДКА» про призначення судової будівельно-технічної експертизи від 17.07.2026 задовольнив.
Призначив у справі № 917/868/26 судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставив наступні питання:
- Чи відповідає розроблена проектно-кошторисна документація до Договору за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування» № 237/11-24 від 22.11.2024 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?
- Чи відповідає стан об`єкту за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування» можливості проведення капітального ремонту за проектно-кошторисною документацією до Договору № 237/11-24 від 22.11.2024?
- Чи було можливим продовження капітального ремонту об`єкту за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування» після демонтажу за проектно-кошторисною документацією до Договору № 237/11-24 від 22.11.2024? Якщо не можливе, то в чому полягає причина?
- Чи потребувала коригування проектно-кошторисна документація по об`єкту за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування», зважаючи на стан зазначеного об`єкта після демонтажу для продовження робіт по капітальному ремонту?
Проведення експертизи доручив експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» (Полтавське відділення).
Витрати по проведенню експертизи поклав на Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕМТЕХНАЛАДКА».
Зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕМТЕХНАЛАДКА» провести оплату експертизи у десятиденний строк з дня виставлення експертом відповідного рахунку.
Матеріали справи №917/868/26 надав у розпорядження експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» (Полтавське відділення) за їх клопотанням.
Попередив експерта про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України, за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.
Зупинив провадження у справі №917/868/26 до отримання висновку судової експертизи.
Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність призначення судової будівельно-технічної експертизи, виходячи з наданих представниками позивача та відповідача пояснень, предмету спору, доказів, та з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, враховуючи, що для встановлення обставин у цій справі необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє.
Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, 06.08.2026 відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2026 у справі №917/868/26 в частині задоволення клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи; визначення питань, поставлених на вирішення експерта; доручення проведення експертизи Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» (Полтавське відділення); зупинення провадження у справі та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Поновити провадження у справі та передати матеріали до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду по суті. 
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач посилається на ухвалення спірної ухвали з порушенням норм процесуального права, оскільки предметом доказування у цьому спорі є виконання/невиконання замовником та підрядником умов договору в частині дотримання порядку та необхідності внесення змін до договору з причин відповідності/невідповідності проєктної документації фактичному стану об`єкта та застосування до спірних правовідносин положень статей 848, 878 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України). Предметом доказування у межах розгляду даної справи є юридичні обставини щодо обов`язків/зобов`язань сторін за Договором, а не встановлення технічних характеристик на об`єкт будівництва та недоліки проєктної документації чи їх відсутність. 
При цьому питання, які суд поставив на вирішення судового експерта не забезпечать суд належними і достовірними доказами для вирішення спору по суті. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2026 апеляційну скаргу Державного некомерційного товариства «Об`єднання «РАДОН» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2026 у справі №917/868/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. - головуючий, Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 11.08.2026 у справі №917/868/26 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного некомерційного товариства «Об`єднання «РАДОН» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2026 у справі №917/868/26; розгляд апеляційної скарги призначив на 08.09.2026 о 12 год. 30 хв.; витребував матеріали справи №917/868/26 з Господарського суду міста Києва.
17.08.2026 матеріали справи №917/868/26 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду. 
Позивач згідно відзиву на апеляційну скаргу відповідача заперечує проти її задоволення, посилаючись на неможливість оскарження ухвали в частині призначення судової експертизи відповідно до положень статті 255 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України). Щодо доцільності призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, то предметом спору у справі №917/868/26 є зобов`язання відповідача, як замовника, внести зміни до проєктно-кошторисної документації у зв`язку із неможливість виконання робіт за проєктом, який має недоліки. Питання щодо відповідності проєкту будівельним нормам (ДБН) та технічної можливості виконання капітального ремонту після розкриття конструкцій без коригування креслень, є виключно технічним, а не правовим, а тому висновок суду першої інстанції про призначення судової будівельно-технічної експертизи є обґрунтованим. 
Стосовно наявності позитивного експертного звіту №02816-24 від 04.10.2024, то проєкт оцінювався на папері до початку будівництва, проте реальний стан тримальних конструкцій будівлі підвищеної небезпеки та приховані дефекти проєкту відкрилися лише під час практичного виконання робіт після демонтажу покрівлі, що підпадає під дію статей 847 та 877 ЦК України. 
08.09.2026 судове засідання не відбулось через оголошену у місті Києві «повітряну тривогу». 
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 08.09.2026 розгляд справи №917/868/26 призначив на 09.09.2026.
09.09.2026 у судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2026 у справі №917/868/26 скасувати, а справу №917/868/26 повернути для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2026 у справі №917/868/26 залишити без змін. 
Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.
За приписами статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Відповідно до частин 1-3 статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. 
Статтею 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи. 
Отже, за приписами вказаної норми суд має право призначити судову експертизу або за клопотанням учасника справи, або за власної ініціативи за наявності у сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Порядок призначення судової експертизи у науково-дослідних судово-експертних установах Міністерства юстиції України, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи.
Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами та доповненнями) основними завданнями будівельно-технічної експертизи є, зокрема, визначення відповідності розробленої проектно-технічної та кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.
Згідно з підпунктом 5.1.2 пункту 5 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами та доповненнями) питання відповідності розробленої проектно-технічної та кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а також питання визначення відповідності виконаних будівельних робіт та побудованих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва можуть бути вирішені за наявності у експерта (експертів) відповідних фахових знань, в тому числі з вузько направлених питань, з проектування, будівництва та експлуатації об`єктів будівництва з урахуванням об`ємності матеріалів і складності об`єкта та інших його особливостей. 
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Таким чином, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
При цьому важливим моментом також є те, що судова експертиза призначається виключно для встановлення обставин справи, які стосуються предмету доказування у справі.
Отже, питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об`єктам і матеріалам, які направляються на експертизу. Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16, від 24.01.2018 у справі №917/50/17.
Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи. Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №910/886/21. 
Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Обов`язок суду мотивувати судове рішення також спрямований на втілення принципу верховенства права, а саме підтримання довіри громадян до суду. Вмотивованість судового рішення демонструє сторонам те, що вони були почуті, забезпечує публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення ЄСПЛ «Серявін та інші проти України»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Зрештою, вимога щодо вмотивованості судового рішення є важливим елементом «належної» (справедливої) судової процедури, як вона трактується ЄСПЛ.
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»).
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»). 
ЄСПЛ у справі «Ноймайстер проти Австрії» (1968 рік) вказав, що кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості та жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом.
Отже, ключовим у принципі рівних можливостей є те, що суди мають довести готовність забезпечувати ефективне здійснення прав, гарантованих у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду неодноразово наголошував, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду. При цьому питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (постанови від 16.12.2020 у справі № 916/2740/19, від 06.09.2022 у справі № 924/898/21, від 02.11.2022 у справі № 915/442/21).
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та у справі №917/50/17, від 17.12.2024 у справі №916/2932/23).
Судом першої інстанції встановлено, що предметом позову у даній справі є зобов`язання відповідача усунути перешкоди шляхом внесення змін (коригування) до проєктно-кошторисної документації по виконанню Договору про закупівлю №237/11-24 від 22.11.2024 за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування». 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору позивачем отримано робочий проєкт по об`єкту, після ознайомлення з яким та у процесі здійснення демонтажу виявлено ряд невідповідностей та неврахованих проєктною документацією робіт, які фактично унеможливлюються продовження виконання робіт та зобов`язань. 
Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу учасників справи, що спірний Договір про закупівлю №237/11-24 від 22.11.2024 укладено за результатами проведеної процедури закупівлі на підставі Закону України «Про публічні закупівлі» та Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178. 
04.02.2025 відповідач передав позивачу за актом приймання-передачі затверджену проєктну документацію: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування». До складу документів закупівлі (Ідентифікатор prozorro: UA-2024-10-25-008915-a) входить експертний звіт №02816-24 від 04.10.2024 щодо розгляду проєктної документації на будівництво ТОВ «Українська міжрегіональна будівельна експертиза». 
При цьому суд першої інстанції, задовольняючи клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи не надав оцінки наявному у матеріалах давної справи експертному висновку щодо розгляду проєктної документації на будівництво №02816-24 від 04.10.2024 та наявності у суду обґрунтованого сумніву щодо правильності вказаного звіту. 
Щодо питань, які суд поставив на вирішення експерта, то слід зазначити наступне.
Підпункт 5.1.1 пункту 5 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами та доповненнями) містить орієнтовний перелік вирішуваних питань при проведені будівельно-технічної експертизи. Одним з таких питань є: Чи відповідає розроблена проектно-кошторисна документація вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?
Отже, питання поставлене судом на вирішення експерта: «Чи відповідає розроблена проектно-кошторисна документація до Договору за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування» № 237/11-24 від 22.11.2024 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?» відповідає орієнтованому переліку. 
Водночас суд першої інстанції не навів мотивів щодо необхідності вирішення такого питання судовим експертом при наявності експертного звіту №02816-24 від 04.10.2024 щодо розгляду проєктної документації на будівництво ТОВ «Українська міжрегіональна будівельна експертиза».
Щодо другого та третього питання: «Чи відповідає стан об`єкту за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування» можливості проведення капітального ремонту за проектно-кошторисною документацією до Договору №237/11-24 від 22.11.2024?» та «Чи було можливим продовження капітального ремонту об`єкту за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування» після демонтажу за проектно-кошторисною документацією до Договору № 237/11-24 від 22.11.2024? Якщо не можливе, то в чому полягає причина?», то вказані питання не відносяться до предмету спору про зобов`язання відповідача усунути перешкоди шляхом внесення змін (коригування) до проєктно-кошторисної документації по виконанню Договору за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування». Тоді як судова експертиза призначається виключно для встановлення обставин справи, які стосуються предмету доказування у справі.
Щодо четвертого питання: «Чи потребувала коригування проектно-кошторисна документація по об`єкту за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування», зважаючи на стан зазначеного об`єкта після демонтажу для продовження робіт по капітальному ремонту?», то наведене питання є предметом розгляду у даному провадження і саме суд має надати відповідь щодо наявності/відсутності підстав для внесення змін (коригування) до проєктно-кошторисної документації по виконанню Договору за проєктом: «Капітальний ремонт станції дезактивації (літера «А») по вул. Пирогівський шлях, 50 в Голосіївському районі міста Києва. Коригування», з огляду на обставини справи, матеріали та докази, та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. 
Згідно частини другої статті 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, оскільки судом першої інстанції не було надано оцінки доводам та доказам, наданим як позивачем, так і відповідачем у повному обсязі, а питання поставлені судом на вирішення експерта (друге та третє) не відносяться до предмету доказування у даній справі, щодо четвертого питання, то воно не відноситься до компетенції судового експерта, оскільки вирішення спору покладено на суд. 
За приписами статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно із частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
За змістом статті 236 ГПК України (частини 1-5) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Стосовно доводів відповідача про імперативне обмеження меж апеляційного перегляду за статтею 255 ГПК України, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
За приписами статті 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі. Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає апеляційному перегляду як в частині призначення експертизи, так і в частині зупинення провадження у справі. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18, на яку посилається позивач у відзиві на апеляційну скаргу, в обґрунтування неправомірності оскарження ухвали суду першої інстанції в частині призначення експертизи, не містить висновків, які цитує у відзиві позивач. А постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №905/1814/19 взагалі відсутня у Єдиному державному реєстрі судових рішень. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам апелянта із посиланням на норми процесуального права, які підлягають застосуванню при розгляді заяви про скасування заходів забезпечення позову. 
За приписами частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно із частиною 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 
Згідно статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене вище, допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, ухвала Господарського суду міста Києва від 27.06.2026 у справі №917/868/26 підлягає скасуванню. 
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Державного некомерційного товариства «Об`єднання «РАДОН» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2026 у справі №917/868/26, скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 29.07.2026 у справі №917/868/26 та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного некомерційного товариства «Об`єднання «РАДОН» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2026 у справі №917/868/26 задовольнити. 
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2026 у справі №917/868/26 скасувати. 
3. Справу №917/868/26 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва. 
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений та підписаний суддями 15.09.2026. 

Головуючий суддя С.В. Владимиренко 

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова