Справа № 308/11093/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача Кукси Карини Олександрівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про споживчий кредит №207672 від 03.11.2025 року у розмірі 17 990,42 грн, з яких 6 570,82 грн - заборгованість за тілом кредиту, 501,00 грн. - заборгованість по комісії, а також судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про споживчий кредит №207672, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 13 514,00 грн.
Кредитний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису 1fa7d6e0.
На виконання умов кредитного договору 03.11.2025 року первісний кредитор ініціював переказ кредитних коштів безготівковим шляхом на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
Позивач зазначає, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконав, кредитні кошти та проценти за користування ними у строки, визначені договором, не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.
03.04.2026 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №03042026, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників первісного кредитора.
Відповідно до Реєстру прав вимог №2 від 05.05.2026 року та Акта приймання-передачі Реєстру прав вимог №2 від 05.05.2026 року до позивача перейшло, зокрема, право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №207672 від 03.11.2025 року.
За розрахунком заборгованості загальна сума боргу відповідача за кредитним договором становить 19 790,42 грн, з яких: 10 918,60 грн – заборгованість за тілом кредиту; 6 570,82 грн – заборгованість за процентами; 501,00 грн – заборгованість за комісією; 1 800,00 грн – штрафні санкції.
Разом із тим позивач у межах цього позову вимог про стягнення штрафних санкцій у сумі 1 800,00 грн не заявляє, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17 990,42 грн, яка складається із 10 918,60 грн заборгованості за тілом кредиту, 6 570,82 грн заборгованості за процентами та 501,00 грн заборгованості за комісією.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Інші процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2026 року вказану справу передано на розгляд судді Бедьо В.І.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.08.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 03.11.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про споживчий кредит №207672 на суму 13 514,00 грн.
Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для клієнтів кредитодавця.
Кредитний договір було укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом 1fa7d6e0.
До укладення кредитного договору відповідачу було надано для ознайомлення паспорт споживчого кредиту, а первісним кредитором здійснено ідентифікацію та верифікацію позичальника, у тому числі з використанням системи BankID НБУ.
На виконання умов кредитного договору 03.11.2025 року первісний кредитор здійснив перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, останні чотири цифри якої 9397.
Факт надання кредитних коштів підтверджується довідкою про перерахування коштів та іншими письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.
03.04.2026 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №03042026, а відповідно до Реєстру прав вимог №2 від 05.05.2026 року та Акта приймання-передачі Реєстру прав вимог №2 від 05.05.2026 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №207672 від 03.11.2025 року.
Будь-яких доказів того, що відповідач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі та погасив заборгованість, матеріали справи не містять.
Оцінка суду.
Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Для правильного вирішення спору суду необхідно встановити:
1.чи було укладено кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем;
2.чи отримав відповідач кредитні кошти;
3.чи перейшло до ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором;
4.чи наявні підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості та в якому розмірі.
Відповідаючи на вказані питання, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК).
Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20)), яка враховується Судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
Як встановлено судом, відповідач пройшов процедуру реєстрації та ідентифікації на вебсайті первісного кредитора, зазначив свої персональні дані, обрав умови кредитування, ознайомився з індивідуальною та публічною частинами кредитного договору, паспортом споживчого кредиту, вказав банківську картку для отримання кредитних коштів та підписав індивідуальну частину кредитного договору електронним підписом 1fa7d6e0.
Таким чином, кредитний договір №207672 від 03.11.2025 року укладений сторонами у належній письмовій електронній формі.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, які в їх сукупності суд вважає належними та достатніми для підтвердження виконання первісним кредитором своїх зобов`язань.
Зокрема, первісним кредитором 03.11.2025 року здійснено переказ коштів на платіжну картку відповідача №4441-11ХХ-ХХХХ-9397, що підтверджується довідкою про перерахування коштів.
Доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору чи отримання кредитних коштів, відповідач суду не надав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином – відступлення права вимоги.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона – фактор – передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони – клієнта – за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи – боржника.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою факторові з дня виникнення права вимоги до боржника.
За змістом ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови одержання від клієнта або фактора письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги, в якому визначено відповідну грошову вимогу та названо фактора.
Разом із тим неповідомлення боржника про заміну кредитора не припиняє самого грошового зобов`язання та не звільняє боржника від його виконання.
Судом встановлено, що 03.04.2026 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №03042026.
Відповідно до п. 1.3 договору факторингу право вимоги охоплює права клієнта за кредитними договорами, у тому числі права грошової вимоги до боржників щодо сплати боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Згідно з п. 1.5 договору факторингу Реєстр прав вимог є переліком прав вимог до боржників, які відступаються за договором.
Пунктом 2.1 договору факторингу передбачено обов`язок клієнта відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимог, а фактора – прийняти такі права та передати клієнту грошові кошти.
Відповідно до п. 4.1 договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимог та Акта приймання-передачі такого Реєстру.
На виконання вказаного договору сторонами підписано Реєстр прав вимог №2 від 05.05.2026 року та Акт приймання-передачі Реєстру прав вимог №2 від 05.05.2026 року.
З витягу з Реєстру прав вимог встановлено, що до ТОВ «Юніт Капітал» передано, зокрема, право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №207672 від 03.11.2025 року.
Факт виконання ТОВ «Юніт Капітал» обов`язку щодо фінансування первісного кредитора за договором факторингу підтверджується долученою до матеріалів справи платіжною інструкцією.
Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено перехід до ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги за кредитним договором №207672 від 03.11.2025 року, а відтак позивач є належним кредитором відповідача у спірному зобов`язанні.
Щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 19 790,42 грн, з яких: 10 918,60 грн – заборгованість за тілом кредиту; 6 570,82 грн – заборгованість за процентами; 501,00 грн – заборгованість за комісією; 1 800,00 грн – штрафні санкції.
Разом із тим позивачем вимоги про стягнення штрафних санкцій у сумі 1 800,00 грн у межах цієї справи не заявляються.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог.
Отже, питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 1 800,00 грн судом не вирішується.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 17 990,42 грн, яка складається із 10 918,60 грн заборгованості за тілом кредиту, 6 570,82 грн заборгованості за процентами та 501,00 грн заборгованості за комісією.
Зазначений розмір заборгованості підтверджується розрахунком, складеним первісним кредитором, витягом із Реєстру прав вимог, випискою з особового рахунку відповідача та іншими матеріалами справи.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі проценти, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника та третіх осіб.
Матеріалами справи підтверджується, що перед укладенням договору відповідачу було надано паспорт споживчого кредиту та умови кредитування, а кредитний договір разом із графіком платежів був підписаний відповідачем електронним підписом.
Доказів, які б свідчили про неправильність нарахування заявленої позивачем комісії в сумі 501,00 грн, або контррозрахунку такої заборгованості відповідачем суду не надано.
За встановлених у цій справі обставин підстав для відмови у стягненні заявленої заборгованості за комісією суд не встановив.
Відповідачем контррозрахунку заборгованості не надано, доказів погашення кредитної заборгованості повністю або частково матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів, неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, перехід права вимоги до ТОВ «Юніт Капітал», а також розмір заявленої до стягнення заборгованості.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №207672 від 03.11.2025 року у сумі 17 990,42 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн суд зазначає наступне.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026 року; копію Додаткової угоди №25771572640 від 25.05.2026 року; копію Акта прийому-передачі наданих послуг; копію свідоцтва адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію довіреності адвоката та копію довіреності представника позивача.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу учасник справи подає докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості.
З наданих документів убачається, що витрати на професійну правничу допомогу складаються з: вивчення матеріалів справи – 2 години, вартістю 1 000,00 грн; складання адвокатського запиту – 1 година, вартістю 500,00 грн; складання клопотання про витребування доказів – 1 година, вартістю 500,00 грн; складання позовної заяви – 2 години, вартістю 5 000,00 грн.
Загальний розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу становить 7 000,00 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Враховуючи характер спору, обсяг виконаної представником позивача роботи, наявність відповідних доказів понесення витрат та відсутність заперечень відповідача щодо їх неспівмірності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, підтверджених доказами, дослідженими судом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 76-81, 133, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 638, 1054, 1055, 1077, 1078, 1082 Цивільного кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов представника позивача Кукси Карини Олександрівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», (ЄДРПОУ: 43541163, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333), заборгованість за кредитним договором про споживчий кредит №207672 від 03.11.2025 року у розмірі 17 990,42 (сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 42 копійки, з яких: 10 918,60 (десять тисяч дев`ятсот вісімнадцять) гривень 60 копійок – заборгованість за тілом кредиту; 6 570,82 (шість тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 82 копійки – заборгованість за процентами; 501,00 (п`ятсот одна) гривня 00 копійок – заборгованість за комісією, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ЄДРПОУ: 43541163, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, судовий збір у розмірі 2 662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Бедьо В.І.